Voi vorbi puțin despre securitatea cu sursă deschisă (open-source),
pentru că trebuie să devenim mai buni în securitate
în acest secol XXI.
Permiteți-mi să încep prin a propune să ne uităm în urmă, spre secolul XX,
și să ne dăm seama de cum acel stil de securitate
lucra pentru noi.
Acesta e Verdun, un câmp de luptă din Franța,
chiar la nord de sediul central NATO din Belgia.
La Verdun, în 1916, pe o perioadă de 300 de zile,
au fost uciși 700.000 de oameni,
adică vreo 2.000 pe zi.
Dacă derulăm mai departe în secolul XX,
spre al Doilea Război Mondial,
veți vedea că, la bătălia de la Stalingrad,
în 300 de zile, au fost uciși 2 milioane de oameni.
Mergem spre Războiul Rece și continuăm
să încercăm să construim ziduri.
Mergem de la tranșeele Primului Război Mondial
la Linia Maginot a celui de-al Doilea Război Mondial,
apoi la Războiul Rece,
Cortina de Fier și Zidul Berlinului.
Zidurile nu funcționează.
Teza mea astăzi este că, în loc să construim ziduri
pentru a crea securitate, trebuie să construim poduri.
Acesta e un pod faimos în Europa,
în Bosnia și Herțegovina.
E un pod peste râul Drina,
subiectul unui roman de Ivo Andrić,
care vorbește despre cum,
în acea zonă problematică a Europei și Balcanilor,
s-au construit nenumărate ziduri de-a lungul timpului.
Mai recent, în ultimul deceniu, am început să vedem
că aceste comunități încep, ezitând,
să se apropie.
Aș argumenta, din nou, că securitatea open-source
înseamnă conectarea la nivel internațional,
inter-agenții, privat cu public,
și legarea lor strânsă prin comunicare strategică,
în rețelele sociale la scară mare.
Permiteți-mi să vorbesc despre motivul pentru care trebuie s-o facem,
pentru că resursele comune ale umanității sunt atacate
în diferite moduri,
iar niciuna dintre amenințările asupra resurselor globale comune
nu va fi anihilată prin construcția de ziduri.
Sunt marinar, evident.
Aceasta e o navă, un pachebot, străbătând Oceanul Indian.
Ce e nefiresc în această imagine?
Are sârmă ghimpată extensibilă pe laterale.
E pentru a împiedica atacurile piraților.
Pirații sunt o amenințare reală astăzi,
peste tot în lume. Asta e în Oceanul Indian.
Pirații sunt foarte activi și în strâmtoarea Malacca.
În golful Guineei.
În Caraibe.
Reprezintă o breșă anuală de 10 miliarde de dolari
în sistemul global de transport.
Anul trecut, pe vremea asta, erau 20 de vase,
500 de marinari ținuți ostatici.
Acesta e un atac asupra posesiunilor comune ale omenirii!
Trebuie să ne gândim cum abordăm problema.
Să ne mutăm pe un alt fel de mare,
marea cibernetică.
Avem aici două fotografii ale unor tineri.
Momentan, sunt în închisoare.
Au fraudat carduri de credit cu profituri
de peste 10 miliarde de dolari.
E o parte a infracțiunii cibernetice, totalizând 2 trilioane de dolari anual,
altă breșă a economiei globale.
2 trilioane pe an!
Aproape cât PIB-ul Marii Britanii.
Așadar, această mare cibernetică, pe care o cunoaștem
ca piesa fundamentală a transparenței radicale,
este și ea foarte amenințată.
Alt lucru pentru care-mi fac griji legat de resursele globale
este amenințarea reprezentată de traficul
de narcotice, opium
din Afganistan prin Europa
spre Statele Unite.
Ne facem griji pentru cocaina
venind din nordul Anzilor Cordilieri.
Ne facem griji pentru traficul de arme ilegale.
Mai presus de orice, probabil,
ne facem griji pentru traficul de ființe umane și costul său îngrozitor.
Traficul se desfășoară în general pe mare,
dar și în cadrul altor proprietăți globale comune.
Asta e o fotografie și mi-ar plăcea să vă pot spune
că e o piesă de înaltă tehnologie din echipamentul Marinei Militare SUA
pe care o folosim pentru eradicarea traficului.
Vestea proastă e că
acesta e un semi-submersibil aparținând unor carteluri de traficanți de droguri.
A fost construit în jungla sud-americană.
L-am prins cu această plută low-tech. (Râsete)
Căra șase tone de cocaină.
Echipaj de 4 oameni. Camuflaj sofisticat de comunicații.
Acest tip de trafic de narcotice, de oameni, de arme,
Doamne ferește, de arme de distrugere în masă,
face parte din amenințările resurselor comune globale.
Să privim succint contextul Afganistanului de azi.
Iată un câmp de maci din Afganistan.
80-90% din cantitatea mondială de mac,
opium sau heroină vine din Afganistan.
Tot acolo vedem, bineînțeles, și terorism.
De acolo provine Al Qaeda.
Tot acolo vedem o răscoală bine ancorată.
Prin urmare, protecția împotriva terorismului face și ea parte
din bunurile globale comune și trebuie s-o abordăm.
Iată-ne în secolul XXI.
Știm bine că instrumentele din sec. XX nu ne-ajută.
Ce-ar trebui să facem?
Îmi permit să susțin că nu vom livra securitate
numai din țeava unei puști.
Nu vom oferi securitate numai prin țeava unei puști!
Vom avea nevoie să aplicăm forța militară.
Dac-o facem, trebuie s-o facem corect și competent.
Teza mea e că securitatea open-source ține de
strângerea legăturii internaționale, inter-agenții și public-privat
prin comunicare strategică pe internet.
Permiteți-mi să vă dau câteva exemple în care asta funcționează pozitiv.
Acesta e Afganistanul. Aceștia sunt soldați afgani.
Toți au cărți în mână.
Probabil spuneți „E ciudat. Parcă citisem că
oamenii de felul lor, bărbați și femei tineri,
de 20-30 de ani, sunt majoritar analfabeți în Afganistan!”
Aveți dreptate.
85% nu știu să citească
când intră în forțele de securitate ale Afganistanului.
De ce? Pentru că talibanii au interzis educația
în perioada în care acești bărbați și femei
ar fi trebuit să învețe să citească.
Prin urmare, întrebarea e
de ce stau cu toții acolo ținând în mână cărți?
Răspunsul e că-i învățăm să citească
prin cursurile de alfabetizare ale NATO
în parteneriat cu entități private,
în parteneriat cu agenții de dezvoltare.
Am învățat mai mult de 200.000 de membri ai Forțelor de Securitate din Afganistan
să scrie și să citească la nivel elementar.
Dacă știi să scrii și să citești în Afganistan,
de obicei îți pui un stilou în buzunar.
La ceremoniile de absolvire, acești tineri bărbați și femei
iau un stilou cu mare mândrie
și-l pun în buzunar.
Înseamnă conectarea internațională
- 50 de națiuni sunt implicate în această misiune -
inter-agenții - agenții de dezvoltare -
și sector public cu privat, pentru a construi acest tip de securitate.
Îi învățăm, de asemenea, cum să se lupte
dar susțin că securitatea open-source
înseamnă conectarea în moduri ce au ca efect
o securitate de mai lungă durată.
Iată alt exemplu.
Asta e o navă de război a Marinei Militare SUA.
Se numește Comfort.
Are o navă soră numită Mercy (Milă).
Sunt nave de spitalizare.
Aceasta, Comfort, operează
în Caraibe și pe coasta Americii de Sud
tratând pacienți.
Într-o croazieră obișnuită, tratează 400.000 de pacienți.
Echipajul nu e format strict din militari,
ci dintr-o combinație de organizații umanitare:
Operation Hope (Operațiunea Speranța), Project Smile (Proiectul Zâmbetul).
Alte organizații trimit voluntari.
Au venit și medici inter-agenții.
Cu toți participă la asta.
Ca să vă dau un exemplu despre impactul posibil,
acest copil de 8 ani
a mers cu mama lui 2 zile, pe jos,
ca să ajungă la clinica oftalmologică de pe Comfort.
Când a fost tratat pentru miopia sa extremă
a privit deodată în sus și a spus:
"Mama, veo el mundo."
„Mamă, văd lumea!”
Înmulțiți asta cu 400.000 de tratamente,
plus colaborarea sectoarelor public și privat cu forțele de securitate,
și veți vedea puterea
creării securității într-un alt mod.
Iată niște jucători de baseball.
Puteți să-i distingeți pe cei doi soldați din armata SUA
în această fotografie?
Sunt cei doi tineri din laturile
acestui grup de copii. Asta face parte dintr-o serie
de clinici de baseball, în care am explorat
colaborarea dintre Liga Majoră de Baseball,
Departamentul de Stat,
care se ocupă de partea diplomatică,
jucători de baseball militari, adică soldați adevărați
cu abilități reale care participă în această misiune.
Ei înființează clinici
prin America Latină și Caraibe,
în Honduras, Nicaragua
și toate națiunile din America Centrală și Caraibe,
în care baseball-ul e foarte popular
și creează securitate.
Creează modele de conduită pentru tineri bărbați și femei
prin condiție fizică și o viață care susțin că
ne ajută să creăm securitate pentru noi înșine.
Alt aspect al acestui parteneriat
este sprijinul în catastrofe.
Iată un elicopter al Forțelor Aeriene SUA participând
după tsunami-ul din 2004 care a ucis 250.000 de oameni.
În fiecare dintre aceste catastrofe majore - tsunami-ul din 2004 --- 250.000 de morți,
cutremurul din Cașmirul pakistanez din 2005,
85.000 de morți,
cutremurul din Haiti, 300.000 de morți,
iar, mai recent, îngrozitoarea combinație tsunami - cutremur
care a lovit Japonia și industria sa nucleară -
în toate aceste cazuri, avem parteneriate
între entități internațonali,
între agenții și sectoarele privat și public care lucrează cu forțele de securitate
ca să reacționeze la acest tip de hazard natural.
Acestea sunt exemple ale acestei idei de securitate open-source.
O consolidăm din ce în ce mai mult făcând astfel de lucruri.
Probabil că priviți asta și vă gândiți: „Amirale,
astea sunt fie căi de comunicație pe mare,
fie cabluri de fibră optică.”
Nu. Acesta e un grafic al lumii, conform Twitter.
Cu mov - tweet-urile. Verde - geolocația.
Alb - sinteza.
Este o evocare perfectă a sondajului despre marile populații,
cele mai mari 6 națiuni ale lumii, în ordine descrescătoare:
China, India, Facebook, S.U.A.,
Twitter și Indonezia. (Râsete)
De ce vrem să intrăm în aceste rețele?
De ce vrem să ne implicăm?
Am vorbit mai devreme despre Primăvara Arabă
și puterea unor asemenea lucruri.
Vă voi da alt exemplu
despre cum să transmiteți acest mesaj.
Am ținut un discurs asemănător în Londra, cu ceva timp în urmă,
despre ideea asta. Am spus tuturor, cum vă spun și vouă,
și eu sunt pe Facebook. Adăugați-mă ca prieten.
Publicul a râs puțin.
A fost un articol transmis de Associated Press.
A fost preluat în două locuri din lume:
Finlanda și Indonezia.
Titlul era: Un amiral NATO are nevoie de prieteni.
(Râsete)
Mulțumesc. (Aplauze)
Am nevoie. (Râsete)
Povestea a fost un catalizator,
iar în dimineața următoare aveam
sute de cereri de conectare pe Facebook
de la indonezieni și finlandezi,
spunând în mare „Amirale, am auzit că ai nevoie de un prieten,
și, chiar așa, ce e NATO?” (Râsete)
Așadar... (Râsete)
Da, râdem, dar așa transmitem mesajul,
iar, transmițând mesajul, ne conectăm
internațional, inter-agenții, public-privat
și pe aceste rețele, pentru a ajuta la construcția securității.
Să revenim la o notă serioasă.
Iată o fotografie cu un soldat britanic curajos.
Face parte din Garda Scoțiană.
E de gardă în Helmand,
în sudul Afganistanului.
Îl arăt ca să ne amintească,
n-aș vrea ca cineva să părăsească sala crezând
că nu avem nevoie de militari capabili și competenți,
care pot crea un adevărat efect militar.
Asta este esența noastră și a muncii noastre
și o facem ca să protejăm libertatea, libertatea de expresie,
toate lucrurile pe care le prețuim în societatea noastră.
Dar viața nu e un buton închis/deschis.
Nu trebuie să avem militari care se află
fie în luptă aprigă, fie în cazărmi.
Cred că viața e un reostat.
Trebuie să-l învârți,
iar când mă gândesc la cum ne construim securitatea,
în acest secol XXI, vor fi timpuri
în care vom aplica forțe majore, în războaie și crize adevărate,
dar vor fi multe momente,
ca cele despre care am vorbit astăzi,
în care militarii noștri pot participa
la construcția securității de secol XXI, internațional,
inter-agenții, public-privat,
conectate cu comunicare competentă.
Voi încheia spunând că mai devreme astăzi am auzit
despre Wikipedia. Folosesc mereu Wikipedia
pentru a căuta informații, și, după cum știți,
Wikipedia nu e creată de 12 oameni geniali,
închiși într-o cameră în care scriu articole.
Wikipedia, în fiecare zi, înseamnă zeci de mii de oameni
care introduc informații, în timp ce, zilnic, milioane de oameni
extrag acele informații.
E o imagine perfectă pentru ideea fundamentală
că niciunul dintre noi nu e atât de inteligent ca toți gândind împreună.
Nicio singură persoană, ori singură alianță, ori singură națiune,
niciunul dintre noi nu e la fel de inteligent ca noi toți, gândind laolaltă.
Deviza viziunii Wikipedia e foarte simplă:
o lume în care fiecare om poate împărtăși liber
suma tuturor cunoștințelor.
Teza mea pentru voi este: conectând la nivel internațional,
inter-agenții, public-privat, prin comunicare strategică,
împreună, în acest secol XXI,
putem crea suma întregii securități.
Vă mulțumesc! (Aplauze)
Mulțumesc foarte mult. Mulțumesc. Mulțumesc. (Aplauze)