Всеки е запознат с рака,
но ние обикновено не мислим за рака
като за заразна болест.
Тасманийският дявол ни показва
не само , че рака може да бъде заразно заболяване,
но той също може да застраши
цели видове от изчезване.
Така че на първо място, какво е Тасманийския дявол?
Много от вас може би са запознати с анимациония герой Таз,
този който се върти и върти и върти.
Но не много хора знаят
че всъщност съществува истинско животно, наречено Тасманийски дявол,
и това е най-голямoто в света месоядно двуутробно животно.
Двуутробното животно е бозайник с торбичка
като кенгуруто.
Тасманийският дявол получава своето име
от ужасяващото нощно крещене, което издава.
(Пищене)
(Смях)
Тасманийският дявол е предимно животно, което се храни с мърша,
и използва своите мощни челюсти
и острите си зъби
да гризе костите на гниещи мъртви животни.
Тасманийският дявол се среща само на остров Тасмания,
който е този малък остров
малко на юг от континенталната част на Австралия.
и въпреки свирепия си външен вид,
Тасманийските дяволи са всъщност
доста очарователни малки животни.
В действителност, отраствайки в Тасмания,
винаги беше невероятно вълнуващо,
когато имахме възможност да видим
Тасманийски дявол в дивата природа.
Но населението на Тасманийския дявол
изпитва наистина изключително бърз спад.
И всъщност, има опасения,
че този вид може да изчезне в дивата природа
в рамките на 20 до 30 години.
И причината за това
е появата на нова болест,
заразен рак.
Историята започва през 1996 г.,
когато фотограф на диви животни е направил тази снимка тук
на Тасманийския дявол
с голям тумор на лицето му.
По това време, се мислело, че е еднократно.
Животните, точно като хората,
понякога получават странни тумори.
Въпреки това, сега ние вярваме,
че това е първото наблюдение на нова болест,
което е сега епидемия разпространяваща се в Тасмания.
Заболяването е забелязано за първи път
в североизточната част на Тасмания през 1996 г.
и се разпространява из Тасмания като огромна вълна.
Сега само една малка част от населението,
остава незасегната.
Това заболяване се появява първо като тумори,
обикновено по лицето, или във вътрешната част на устата
на засегнатите Тасманийски дяволи.
Тези тумори неизбежно прерастват в по-големи тумори
например, като тези тук.
И следващото изображение, което ще ви покажа
е доста страшно.
Но неизбежно тези тумори се превръщат в
огромни, язвени тумори като този тук.
Този по-специално изниква в съзнанието ми,
защото това е първият случай на това заболяване
което самата аз видях.
И помня ужаса виждайки този малък женски дявол
с тези огромни язвени тумори с неприятна миризма
вътре в устата
които всъщност са напукали цялата и долна челюст.
Тя не беше яла от дни.
Червата и бяха пълни с паразитни червеи.
Тялото и бе отрупано с вторични тумори.
И въпреки това, тя хранеше три малки бебета Тасманийски дяволи
в торбичката си.
Разбира се, те умряха заедно с майката.
Те бяха твърде малки, за да оцелеят без майка си.
В действителност, в района, откъдето тя идва,
повече от 90% от населението на Тасманийския дявол
вече са починали от тази болест.
Учените по цял свят
са заинтригувани от този вид рак,
този инфекциозен рак,
който се разпространява сред населението на Тасманийския дявол
И мислите ни веднага се обърнаха към рака на шийката на матката при жените,
който се разпространява от вирус,
и за СПИН епидемията,
което е свързано с редица различни видове рак.
Всички доказателства предполагат, че този дяволски рак
се разпространява от вирус.
Въпреки това, ние вече знаем, - и аз ще ви кажа точно сега -
че ние знаем, че този рак не се разпространява чрез вирус.
В действителност, инфекциозният болестен агент в този вид рак
е нещо съвсем по-зловещо,
и нещо, за което не сме мислили досега.
Но за да обясня какво е то,
имам нужда само от няколко минути
говорейки повече за самия рак.
Ракът е заболяване,
което засяга милиони хора по целия свят всяка година.
Един от всеки трима души в тази стая
ще развият рак на някакъв етап в живота си.
Аз самата имах тумор отстранен от голямото ми черво
когато бях само на 14.
Ракът възниква
когато една клетка в тялото ви
придобива набор от случайни мутации във важни гени
която причинява тази клетка да започне да произвежда
все повече и повече, и повече копия на себе си.
Парадоксално е, че след като вече са установени,
естественият подбор всъщност предпочита
продължаващото развитие на рака.
Естественият подбор е оцеляването на по-силния.
И когато имате население на бързо делящи се клетки на рак,
ако една от тях придобие нови мутации,
което им позволява да растат по-бързо,
да придобиват хранителни вещества по-успешно,
да нападат тялото,
те ще бъдат избрани от еволюцията.
Ето защо ракът е толкова трудно заболяване за лечение.
Той се развива.
Хвърлете му едно лекарство,
и резистентните клетки ще израстнат отново.
Изумителен е фактът, че,
при наличие на правилна околната среда и правилни хранителни вещества,
раковата клетка има потенциал
да продължи да расте вечно.
Все пак ракът е ограничен
да живее вътре в телата ни,
и неговото непрекъснато разрастване,
разпространението му в нашите тела
и храненето му с нашите тъкани,
води до смъртта на пациента с рак,
а също и до смъртта на самия рак.
Така че ракът може да бъде възприеман като
странна, кратковременна, саморазрушителна форма на живот -
еволюционна задънена улица.
Но тук е където рака на Тасманийския дявол
е придобил абсолютно невероятна
еволюционна адаптация.
И отговорът дойде след изучаването на
ДНК на рака на Тасманийския дявол.
Това е работа на много хора,
но аз ще я обясня чрез потвърдителен експеримент,
който проведох преди няколко години.
Следващият слайд ще бъде страшен.
Това е Джонас.
Той е Тасманийския дявол, който ние открихме
с голям тумор на лицето му.
И като генетик,
аз съм заинтересована да съблюдавам ДНК и мутации.
Така че използвах тази възможност
да събера проби от тумора на Джонас,
а също и някои проби от други части на тялото му.
Занесох ги обратно в лабораторията.
Извлякох ДНК от тях.
И когато погледнах в последователността на ДНК,
и сравних последователността на тумора на Джонас
с тази на останалата част от тялото му,
открих, че те имат напълно различен генетичен профил.
В действителност, Джонас и неговият тумор
са толкова различни един от друг
както вие и човека, който седи до вас.
Това което то ни показа, беше, че тумора на Джонас
не възниква от клетки в собственото му тяло.
В действителност, допълнително генетично профилиране
ни показа, че тумора в Джонас
всъщност вероятно е възникнал първоначално
от клетките на женски Тасманийски дявол -
и Джонас е очевидно от мъжки пол.
Тогава как така
тумор, който възниква от клетки на друг индивид
расте върху лицето на Джонас?
Ами следващият пробив
идва от изучаване на стотици случаи на рак на Тасманийски дяволи
от цяла Тасмания.
Открихме, че всички тези видове рак
споделят една и съща ДНК.
Помислете за минута.
Това означава, че всички тези видове рак
всъщност са един и същи рак,
който е възникнал от един единствен дявол,
който се е отделилил от тялото на първия дявол
и се е разпространил сред цялото население на Тасманийските дяволи.
Но как се разпространява ракът в населението?
Е, последната част от пъзела дойде
когато си припомнихме, как дяволите се държат, когато се срещнат в природата.
Те са склонни да се хапят помежду си,
често доста яростно и обикновено по лицето.
Ние смятаме, че раковите клетки
всъщност се отделят от тумора, попадат в слюнката.
Когато дяволът ухапва друг дявол,
всъщност той физически имплантира живи ракови клетки в другия дявол,
така че тумора продължава да расте.
Така този рак на Тасманийския дявол
е може би ултималната версия на рак.
Той не е ограничен да живее в рамките на тялото, което го поражда.
Той се разпространява сред населението,
има мутации, които му позволяват да избегне имунната система,
и това е единственият рак, за който знаем
да заплашва цял вид от изчезване.
Но ако това може да се случи с Тасманийските дяволи,
защо не се е случило с други животни
или на хора?
Ами отговорът е, случило се е.
Това е Кимбо.
Той е куче, което принадлежи на семейство в Момбаса в Кения.
Миналата година собственикът му забелязал кръв
стичаща се от гениталиите му.
Тя го завела на ветеринар
и ветеринаря открил нещо доста отвратително.
И ако сте гнусливи, моля, погледнете настрана сега.
Той открил това,
огромен кървящ тумор
в основата на пениса на Кимбо.
Ветеринарят го диагностицирал като преносим венерически тумор,
полово предаван рак,
който засяга кучета.
И точно както ракът на Тасманийския дявол е заразен
чрез разпространение на живи ракови клетки,
същото се отнася и за кучешкия рак.
Но този кучешки рак е доста забележителен,
защото се разпространява по целия свят.
И всъщност, същите тези клетки,
които засягат Кимбо тук
са също са открити да засягат кучета
в Ню Йорк,
в планински села в Хималаите
както и в Австралийския аутбек .
Ние също така вярваме, че този вид рак може да е много стар.
В действителност, генетичното профилиране ни показа
че може да съществува от десетки хиляди години,
което означава, че този вид рак
може да е възникнал за първи път
от клетките на вълк,
който е живял заедно с Неандерталците.
Това е забележителен рак.
Това е най-старата форма на живот произхождаща от бозайници, която познаваме.
Той е жива реликва
от далечното минало.
Така че видяхме, че това може да се случи с животните.
Може ли ракът да бъде заразен между хората?
Ами това е въпросът
който вълнувал Честър Саудъм,
раков лекар през 1950.
И той решава да го постави на изпитание
като умишлено ваксинирал хора
с рак от някой друг.
А това е снимка на д-р Саудъм през 1957 г.
инжектирайки рак в доброволец,
който в този случай е затворник
в щата Охайо.
Повечето от хората, които д-р Саудъм инжектирал
не развили рак
от инжектираните клетки.
Но малък брой от тях развили рак,
и те са предимно хора, които така или иначе били болни,
чиито имунни системи вероятно са били компрометирани.
Това, което това ни показва,
етичните въпроси настрана,
е че...
(Смях)
Вероятно това е изключително рядко
за рак да се предаде между хората.
Обаче при някои обстоятелства,
това може да се случи.
И аз мисля, че това е нещо,
с което онколози и епидемиолози
трябва да са наясно за в бъдеще.
Така че накрая,
ракът е неизбежен резултат
на способността на нашите клетки
да се делят
и да се адаптират към тяхната среда.
Но това не означава, че ние трябва да губим надежда
в борбата срещу рака.
В действителност, аз вярвам, че с повече знания
на комплексните еволюционни процеси, които карат рака да расте,
можем да победим рака.
Моята лична цел
е да победим рака на Тасманийския дявол.
Нека да предотврим Тасманийския дявол
да бъде първото животно,
което да изчезне от лицето на земята, от рак.
Благодаря ви.
(Ръкопляскания)