Одрастао сам у
једном маленом селу у Канади
и недијагностиковани сам
дислексичар.
У школи ми је било заиста тешко.
Уствари, мама ми је на крају рекла
да сам ја клинац из села
који плаче целим путем до школе.
Побегао сам.
Када сам имао 25 година отишао сам на Бали.
Тамо сам упознао своју невероватну жену, Синтију,
и у преко 20 заједничких година,
направили смо изузетан посао са накитом.
Било је као у бајци, а онда смо се пензионисали.
Онда ме је повела да видим један филм
који стварно нисам желео да видим.
Упропастио ми је живот -
(смех)
"Неугодна истина" и господин Гор.
Имам четворо деце,
и ако је тачан само и део онога што говори,
они неће имати живот какав сам ја имао.
Тог тренутка сам одлучио
да ћу остатак живота провести
радећи шта год могу
да побољшам њихове могућности.
Дакле ту је свет
и ту смо ми на Балију.
То је малецно острво -
око 100 са 150 километара.
Ту је нетакнута Хинду култура.
Синтија и ја смо били тамо.
Живот нам је био изванредан,
и одлучили смо да урадимо нешто необично.
Одлучили смо да се одужимо
на локалном нивоу.
И ево; ово се зове Зелена Школа.
Знам да не изгледа као школа,
али то смо одлучили да урадимо,
и веома је,
веома "зелена".
Учионице немају зидове.
Наставник пише на табли од бамбуса.
Столови нису правоугаони.
У Зеленој Школи деца су насмејана -
то је необично за школу, посебно мени.
Практикујемо холизам.
За мене је то идеја
да, ако ова девојчица
матурира као целовита личност,
вероватно је
да ће захтевати да живи
у целом свету -
целовитом свету.
Наша деца проводе 181 дан
идући у школу у кутији.
Људи који су градили моју школу
такође су изградили и затвор и душевну болницу
од истих материјала.
Да је овај господин
имао холистичко образовање,
да ли би седео овде?
Да ли би у животу имао више могућности?
Учионице су природно осветљене.
Прелепе су. Од бамбуса су.
Поветарац дува кроз њих.
А када природни поветарац није довољан,
деца постављају балоне,
али не оне који су вам познати.
Ови су направљени од природног памука,
и гуме са гуменог дрвета.
Ми смо заправо претворили кутију
у балон.
И ова деца знају
да безболна контрола климе
можда неће бити
део њихове будућности.
Плаћамо рачун на крају месеца,
али они који ће стварно плаћати рачун
су наши унуци.
Морамо научити децу
да свет није неуништив.
Ова деца су нацртала мали графит на столовима
и онда су се пријавила на два додатна курса.
Први се зове "пескирање",
други "поновно воскирање".
Али од тог догађаја,
они поседују те столове.
Знају да могу да контролишу свој свет.
Зависимо од јавних служби; не поносимо се тиме.
Али једна изузетна компанија за алтернативну енергију из Париза
нам уз помоћ соларних плоча помаже у независности.
Ово је
други вртлог који ће бити изграђен у свету,
на дубини од 2,5 метара у реци.
Када се убаци турбина,
она ће производити 8000 вати струје,
даноноћно.
Знате шта је ово.
Не постоји котлић.
Све док одводимо отпад
и мешамо га са огромном количином воде -
сви сте веома паметни, израчунајте.
Колико људи помножено са колико воде.
Нема довољно воде.
Ово су компост тоалети.
Нико у школи није хтео да чује за њих,
нарочито директор.
Они функционишу; људи их користе. Одговара им.
Размислите о њиховом коришћењу.
Мало је ствари које нису успеле.
Дивна платна и гумени плафони
су се отопили на сунцу за шест месеци.
Морали смо да их заменимо са обновљивом пластиком.
Наставници су вукли огромне ПВЦ плоче
у учионице,
па смо имали неке добре идеје.
Узели смо старе шофершајбне, ставили иза њих бели папир
и направили прву алтернативу
белим таблама.
Зелена Школа се налази у јужном централном Балију
на око 300 квадрата
баште.
Једна невероватна река тече кроз њу,
а тамо можете видети
како прелазимо преко реке.
Пре неки дан сам упознао једног оца, деловао је слуђено.
Рекао сам, "Добродошли у Зелену Школу."
Он рече, "Био сам у авиону 24 сата."
Питао сам га, "Зашто?"
Рекао је, "Једном сам сањао еколошку школу,
и видео сам слику ове еколошке школе,
отишао сам на авион.
У августу доводим своје синове."
Ово је била одлична ствар.
Али и више од тога,
људи граде еколошке куће око Зелене Школе,
како би њихова деца шетала стазама до школе.
Људи доносе своје еколошке производње,
надамо се и еколошке ресторане,
у Зелену Школу.
То постаје заједница.
Постаје еколошки модел.
Морали смо да имамо у виду све.
Без петрохемије у тротоару.
Без тротоара.
Ово је вулканско камење, ручно постављено.
Не постоје тротоари.
Тротоари су од шљунка, плаве кад пада киша,
али су еколошки.
Ово је школски бизон.
Планира да поједе ту ограду за вечеру.
Све ограде у Зеленој Школи су еколошке.
А када су деца из обданишта
недавно померила своју капију,
открила су да је направљена од касаве.
Однели су њено корење до кухиње,
исецкали танко и направили укусан чипс.
Уређење околине.
Успевамо да башту одржимо
тако да се пружа до ивице сваке учионице.
Нежно смо их убацили.
Направили смо места за ове момке
који су последње црне свиње на Балију.
А школска крава
покушава да смисли
како да замени косилицу за траву
на игралишту.
Ове младе даме
живе у пиринчаној култури,
али знају нешто што зна мало људи те културе.
Знају како да саде органски пиринач,
да брину о њему,
како да га беру и кувају.
Оне су део циклуса пиринча
и ове вештине ће им бити од значаја
у будућности.
Овај малдић бере органско поврће.
Сваки дан правимо ручак за 400 особа.
То није нормалан ручак; нема гаса.
Локалне жене са Балија
кувају храну на пећима на дрва
уз знање које само њихове баке поседују.
Храна је невероватна.
Зелена Школа је место пионира,
локалних и глобалних.
То је нека врста микрокосмоса
глобализованог света.
Деца долазе из 25 земаља.
Када их видим заједно,
знам да покушавају да схвате
како да живе у будућности.
Зелена Школа улази у трећу годину
са 160 деце.
То је школа где учите да читате -
мени једна од омиљених ствари -
да пишете - ја сам био лош у томе -
и да рачунaте.
Али учите и неке друге ствари.
Учите да градите од бамбуса.
Бавите се
старим балинежанским уметностима.
Ово је рвање у блату у пиринчаним пољима.
Деца то обожавају.
Мајке и нису баш убеђене.
(смех)
Радили смо доста нечувених ствари у својим животима,
и рекли смо, ок, локално. Шта то значи?
То значи да
20% школске популације
мора да буде са Балија.
Ово је била велика обавеза.
И били смо у праву.
Људи долазе
са свих страна света
да подрже балинежански стипендијски фонд,
јер ће ова деца бити следећи балинежански еко лидери.
Наставнички кадар је једнако
разноврстан као и ученици.
Невероватно је
да се и добровољци појављују.
Дошао је један човек са Јаве
са новом врстом органске пољопривреде.
Једна жена је донела музику из Африке.
Заједно, ови волонтери и наставници
су дубоко посвећени
стварању нове генерације
глобалних еколошких лидера.
Ефекат Зелене Школе -
не знамо шта је то.
Потребан нам је неко да дође и то проучи.
Али дешава се да, нашој деци која различито уче -
дислексичној -
преименовали смо их у пролексичне -
иде веома добро у овим дивним, дивним учионицама.
Сва деца напредују.
Како смо постигли све то?
Огромном травом.
То је бамбус.
Излази из земље као воз.
Израсте до висине као дрво кокоса за два месеца.
Три године касније може да се користи
за изградњу зграда као што је ова.
Јак је и густ као тиковина.
Подржаће сваки кров.
Када су архитекте дошле, донеле су ове ствари,
вероватно сте већ видели ово.
Жута кутија се звала административни комплекс.
(смех)
Згњечили смо га, поново промислили,
али првенствено смо га преименовали -
срце школе.
То је заувек све променило.
То је дупли хеликс..
Унутра су администратори
и многе, многе друге ствари.
А проблем са његовом изградњом -
кад су балинежански радници
видели дуге хартије планова,
погледали су ово и питали "Шта је ово?"
Тако смо изградили велике моделе.
Изградили су их инжењери.
А балинежански столари као ови
су их измерили својим лењирима од бамбуса,
одабрали бамбус и изградили зграде
користећи старе технике,
углавном рукама.
Био је то хаос.
Балинежански столари желе да буду модерни као и ми,
па користе металне скеле
за изградњу зграде од бамбуса.
А када су скеле спуштене,
схватили смо да имамо катедралу
катедралу за екологију
и катедралу еколошког образовања.
Срце школе има у себи
седам километара бамбуса.
За три месеца од завршетка темеља
имали смо подове и кровове.
Можда то није највећа зграда од бамбуса на свету,
али многи верују
да је најлепша.
Да ли је ово изводљиво у вашој земљи?
Верујемо да јесте.
Зелена Школа је модел за свет.
То је модел који смо направили за Бали.
Само треба да пратите ова једноставна, проста правила:
радите локално,
нека вас окружење води
и мислите на то
како ће ваши унуци можда градити.
Дакле, господине Гор, хвала Вам.
Упропастили сте ми живот,
али дали сте ми невероватну будућност.
И ако сте заинтересовани да се укључите
у завршавање Зелене Школе,
и градњу наредних 50 широм света,
молим вас посетите нас.
Хвала вам.
(аплауз)