Vyrostl jsem
v malé kanadské vesnici,
a jsem nediagnostikovaný
dyslektik.
Ve škole to pro mě bylo velmi náročné.
Moje matka mi vlastně nakonec řekla,
že jsem byl ve vesnici to dítě,
které plakalo celou cestu do školy.
Utekl jsem.
Když mi bylo 25 let, odešel jsem na Bali
a tam jsem potkal svoji skvělou manželku, Cynthiu.
Společně, za více než 20 let,
jsme vybudovali úžasný obchod se šperky.
Byla to pohádka, a pak jsme odešli do důchodu.
Potom mě vzala na film,
který jsem opravdu vidět nechtěl.
Zničilo mi to život -
(Smích)
"Nepříjemná pravda" a pan Gore.
Mám čtyři děti,
a i kdyby část z toho, co on tvrdí, byla pravda,
nebudou mít život, jaký jsem měl já.
V té chvíli jsem se rozhodl,
že strávím zbytek svého života
děláním čehokoli možného,
abych zlepšil jejich možnosti.
Takže tohle je svět
a tady jsme na Bali.
Je to malý ostrov -
97 na 140 kilometrů.
Má nedotčenou hinduistickou kulturu.
Cynthia a já jsme tam byli.
Měli jsme nádherný život
a rozhodli jsme se udělat něco neobvyklého.
Rozhodli jsme se oplatit
lokálně.
A tady to je: jmenuje se to Zelená škola.
Vím, nevypadá to jako škola,
ale je to něco, co jsme se rozhodli udělat,
a je to nesmírně,
nesmírně zelené.
Učebny nemají žádné zdi.
Učitel píše na tabuli z bambusu.
Lavice nejsou hranaté.
V Zelené škole se děti smějí -
neobvyklá věc na školu, zvlášť pro mě.
Praktikujeme holismus.
Pro mě je jen ta myšlenka,
že jestliže tato dívenka
vystuduje jako celistvá bytost,
existuje možnost,
že si bude nárokovat celý svět -
celý svět -
pro život.
Naše děti tráví 181 dní
chozením do krabicových škol.
Lidé, kteří postavili moji školu,
také postavili vězení a blázinec
ze stejného materiálu.
Takže kdyby tento muž
měl holistickou výchovu,
seděl by tady?
Měl by ve svém životě víc možností?
Třídy mají přírodní světlo.
Jsou krásné. Jsou z bambusu.
Profukuje jimi vánek.
A když přírodní vánek nestačí,
děti roztáhnou tyto plachty,
ale ne ten druh plachet, které znáte.
Tyto plachty jsou vytvořené z přírodní bavlny
a gumy z gumovníku.
Takže jsme vlastně přeměnili krabici
v bublinu.
A tyto děti vědí,
že snadné ovládání podnebí
asi nebude
součástí jejich budoucnosti.
Na konci měsíce platíme účty,
ale lidé, kteří budou platit opravdové účty,
jsou naše vnoučata.
Musíme děti naučit,
že svět není nezničitelný.
Tyto děti si trochu pokreslily lavice,
a pak se zapsaly do dvou přednášek navíc.
Ta první se jmenovala obrušování
a ta druhá voskování.
Ale od té chvíle
svoje lavice vlastnili.
Vědí, že mohou ovládat svůj svět.
Jsme připojení k rozvodné síti. Nejsme na to hrdí.
Ale úžasná pařížská společnost pro alternativní energii
nás převádí na solární energii.
Tato věc
je druhý vír na světě, který bude vybudován,
na 2,5 metrovém přepadu řeky.
Když se do něj zapojí turbína,
vyprodukuje 8000 wattů elektřiny
za 24 hodin.
Víte, co je tohle.
Není tam kde spláchnout.
Jak dlouho bereme náš odpad
a smícháváme ho s obrovským množstvím vody -
jste všichni chytří, spočítejte si to.
Množství lidí krát množství vody.
Není tu dostatek vody.
Toto jsou kompostovací toalety
a nikdo na škole o nich nechce vědět,
hlavně ředitel.
Fungují. Lidé je používají. Lidé jsou v pořádku.
Je tu něco, co byste měli vědět o funkčnosti.
Jen málo věcí nefunguje.
Krásné plachty a gumová střešní okna
jsou zničena sluncem za šest měsíců.
Musíme je nahradit recyklovatelným plastem.
Učitelé přitáhli obrovské plastové tabule
do svých tříd.
Tak jsme dostali několik dobrých nápadů:
vzali jsme čelní skla ze starých aut, podlepili jsme je bílým papírem
a vytvořili první alternativu
tabule.
Zelená škola se nachází v jižní části Bali,
na 20 akrech
zvlněné zahrady.
Protéká tudy krásná řeka,
tady můžete vidět,
jak jsme se zvládli dostat přes řeku.
Potkal jsem jednou otce; vypadal trochu omámeně.
Řekl jsem: "Vítejte v Zelené škole."
Odpověděl: "Seděl jsem v letadle 24 hodin."
Zeptal jsem se ho: "Proč?"
Řekl: "Jednou jsem snil o zelené škole,
a pak jsem viděl obrázek této zelené školy,
tak jsem sednul na letadlo.
V srpnu přivezu své syny."
Bylo to úžasné.
Ale co je ještě lepší,
lidé si okolo Zelené školy staví ekodomy,
takže jejich děti mohou chodit do školy pěšky.
Lidé přinášejí svůj zelený průmysl,
doufejme, že zelené restaurace
do Zelené školy.
Stáváme se komunitou.
Stáváme se ekologickým modelem.
Musíme dávat pozor na všechno.
Žádné ropné chemikálie v dlažbě.
Žádná dlažba.
Tohle jsou sopečné kameny pokládané ručně.
Nejsou tu žádné chodníky.
Jsou tu štěrkové cesty. Když zaprší, jsou pod vodou,
ale jsou ekologické.
Tohle je školní buvol.
Chce si ten plot dát k večeři.
Všechno oplocení v Zelené škole je zelené.
A když děti ze školky
posledně přesunovaly svou branku,
přišly na to, že plot je z tapioky.
Vzaly kořeny tapioky do kuchyně,
najemno je nakrájely a udělaly vynikající brambůrky.
Úprava krajiny.
Podařilo se nám zachovat zahradu,
vybíhající ke každé třídě.
Jemně jsme je do ní zasadili.
Vytvořili jsme prostor pro tyhle kluky,
což jsou poslední černá prasata na Bali.
A tahle školní kráva
se snaží přijít na to,
jak nahradit sekačku na trávu
na hřišti.
Tyto mladé dámy
žijí v rýžové kultuře,
ale vědí to, co v rýžové kultuře ví jen málo lidí.
Ví, jak pěstovat organickou rýži,
ví, jak se o ni mají starat,
ví, jak ji sklidit a jak ji uvařit.
Jsou částí rýžového koloběhu,
a tyto dovednosti se jim bohatě vyplatí
v jejich budoucnosti.
Tento mladý muž sbírá organickou zeleninu.
Každý den u nás obědvá 400 lidí
a není to obvyklý oběd. Nepoužíváme zemní plyn.
Místní balijské ženy
vaří jídlo na pilinových hořácích
a používají tajemství, které znaly jen jejich babičky.
Jídlo je fantastické.
Zelená škola je místo průkopníků,
místních a světových.
Je to takový mikrokosmos
v globalizovaném světě.
Děti jsou z 25 zemí.
Když je vidím pohromadě,
vím, že pracují na tom,
jak žít v budoucnosti.
Zelená škola vstoupí do třetího roku
se 160 dětmi.
Je to škola, kde se učíte čtení -
jedno z mých nejoblíbenějších -
psaní - v tomhle jsem byl hrozný -
počítání.
Ale naučíte se i další věci.
Stavět z bambusu.
Budete zkoušet
starodávné balijské umění.
Tomuhle se říká bahenní zápasy v rýžových polích.
Děti to milují.
Matky už tolik ne.
(smích)
Udělali jsem hodně hnusných věcí v našich životech,
a řekli jsem si, fajn, místní, co to "místní" znamená?
Místní znamená,
že 20 procent školní populace
musí být z Bali,
a to byl opravdu velký závazek.
Ale byl správný.
A lidé z celého světa
se hlásí
k podpoře Balijského stipendijního fondu,
protože tyto děti budou příští ekologičtí vůdci Bali.
Učitelé jsou tak rozdílní,
jako studentský kolektiv,
a úžasná věc je,
že se objevují dobrovolníci.
Muž z Jávy přišel
s novou formou organického zemědělství.
Žena z Afriky přišla s hudbou.
Tito dobrovolníci a učitelé
jsou společně velmi oddaní
tvoření nové generace
světových, ekologických vůdců.
Nevíme, jaký je
dopad Zelené školy.
Potřebujeme, aby někdo přijel a zkoumal ho.
Co se však opravdu děje - našim odlišně učícím se dětem -
dyslektikům -
přejmenovali jsme je na prolexiky -
se velmi dobře daří v těchto krásných třídách.
A všem dětem to prospívá.
Jak jsme to dokázali?
Díky obří trávě.
Je to bambus.
Vyrůstá ze země jako komín.
Za dva měsíce je vysoký jako kokosová palma
a za tři roky se může sklízet
na stavbu takovýchto budov.
Je to silné a tvrdé jako týk
a udrží to jakoukoliv střechu.
Když přišli architekti, donesli nám tyhle návrhy,
a vy jste podobné věci už nejspíš viděli.
Ta žlutá krabice se jmenovala administrativní centrum.
(smích)
Roztrhali jsme to, promysleli jsme to,
ale hlavně jsme to přejmenovali
na "srdce školy,"
což navždy všechno změnilo.
Je to dvojitá spirála.
Uvnitř je správa
a mnoho, mnoho dalších věcí.
Problém při stavění nastal,
když přišli balijští dělníci,
uviděli kvanta plánů,
podívali se na ně a řekli: "Co to je?"
Takže jsme vytvořili velké modely.
Nechali jsme si je zkonstruovat inženýry.
A balijští tesaři, jako je tento,
si je přeměřili svými bambusovými měřidly,
vybrali bambus a postavili budovy,
používali staré postupy,
pracovali ručně.
Byl to chaos.
Balijští tesaři chtěli být tak moderní jako my,
tak použili kovové lešení,
aby postavili bambusové budovy.
Když sundali lešení,
uvědomili jsme si, že máme katedrálu.
Zelenou katedrálu
a katedrálu zeleného vzdělávání.
V srdci školy je sedm kilometrů
bambusu.
Tři měsíce po dokončení základů
jsme měli střechy a poschodí.
Možná to není největší bambusová budova na světě,
ale hodně lidí věří,
že je nejkrásnější.
Je tohle možné ve vaší komunitě?
Věříme, že ano.
Zelená škola je model, který jsme postavili světu.
Je to model, který jsme postavili pro Bali.
Musíte se jen řídit těmito jednoduchými pravidly:
buďte místní,
mějte životní prostředí na prvním místě,
a myslete na to,
jak budou asi stavět vaše vnoučata.
Takže, pane Gore, děkuji vám.
Zničil jste mi život,
ale dal jste mi úžasnou budoucnost.
A jestli chcete být součástí
dokončování Zelené školy
a budování dalších 50 škol po světě,
prosím, přijeďte se na nás podívat.
Děkuji vám.
(Potlesk)