Aș vrea să prezint câteva întâmplări și câțiva prieteni
despre care nu am mai vorbit în public până acum
pentru a reda ideea,
nevoia și speranța
de a reinventa sistemul de sănătate din lume.
Acum 24 de ani, fiind student în anul doi,
am avut o serie de leșinuri. Alcoolul nu a avut nimic de-a face cu asta.
Am ajuns în cele din urmă în centrul de tratament pentru studenți,
mi s-au făcut câteva teste, și rezultatele mi-au parvenit imediat,
concluzia a fos: „probleme cu rinichii".
Și dintr-o dată m-am trezit implicat
în șase luni de teste, încercări și suplicii
cu șase doctori prin două spitale
în acest conflict al giganților din medicină
pentru a-mi da seama cine avea dreptate
în legătură cu ceea ce era neregulă cu mine.
Ceva mai târziu mă aflam într-o sală de așteptare pentru un ultrasunet,
toți cei șase doctori își fac apariția în salon în același timp
iar reacția mea a fost: „oh, oh, astea-s vești rele".
Diagnosticul lor a fost:
Au spus: „Ai două boli de rinichi rare
care în cele din urmă îți vor distruge rinichii,
ai celule de tip canceros în sistemul imunitar
pentru care trebuie să începem tratamentul imediat,
nu vei fi niciodată eligibil pentru un transplant de rinichi,
și probabil că nu vei trăi mai mult de doi sau trei ani."
Seriozitatea acestui diagnostic de tip judecată de apoi,
m-a copleșit numaidecât,
ca și cum ca pacient m-aș fi pregătit să mor
conform planului pe care doctorii tocmai mi-l dăduseră,
până când am întâlnit într-o sală de așteptare o pacientă pe nume Verna,
care a devenit o prietenă dragă. Într-o zi m-a luat deoparte,
m-a dus la biblioteca medicală,
am făcut cercetări cu privire la diagnostice și boli,
și mi-a spus: „Eric, oamenii care suferă de această boală
sunt de obicei în vârstă de 70 și 80 de ani.
Doctorii nu cunosc nimic despre tine. Trezește-te.
Preia controlul sănătății tale și continuă-ți viața."
Așa am și făcut.
Oamenii care mi-au adus aceste vești
nu erau oameni răi.
De fapt, acești profesioniști erau doctori minune,
dar care lucrează într-un sistem eronat, costisitor, conceput eronat.
Sistemul depinde de spitale și clinici pentru fiecare nevoie a noastră.
Depinde de specialiști care analizează doar părți ale corpului nostru.
Depinde de munca de ghicire a diagnosticelor și cocktailurilor de medicamente,
așa că ori funcționează ori mori.
Și depinde de pacienți pasivi
care acceptă diagnosticul fără nicio întrebare.
Problema cu acest model
este că-i greu de menținut la nivel global.
Este costisitor la nivel global.
Trebuie să inventăm ceea ce eu un numesc sistem de sănătate personal.
Cum arată acest sistem de sănătate personal,
ce metode și funcții noi va implica?
Voi începe prin a vă împărtăși
despre o nouă prietenă de-a mea, Libby,
de care m-am atașat în ultimele șase luni.
Aceasta e Libby, mai bine zis, o imagine ultrasunet a lui Libby.
E transplantul de rinichi pe care n-aveam șanse să-l am.
E o imagine pe care am filmat-o cu câteva săptămâni în urmă, pentru azi,
și veți observa, pe marginea acestei imagini,
sunt câteva puncte negre, care erau ingrijorătoare pentru mine.
Vom face o examinare pe viu
pentru a vedea cum se simte Libby.
Nu-i o problemă de garderobă. Chiar trebuie să-mi dau jos cureaua.
Voi, cei din primul rând să nu vă faceți griji.
(Râsete)
Voi folosi un aparat de la o companie numită Mobisante.
E un sistem de ultrasunet portabil.
Poate fi atașat la un smartphone. Poate fi atașat la o tabletă.
Mobisante e situat în Redmond, Washington,
și m-au instruit cu bunăvoință cum să execut această procedură pe mine însumi.
Să nu faceți asta. Pacienții nu sunt sfătuiți să facă asta singuri.
Asta e o demonstrație, vreau să fie clar.
Trebuie să mă ridic.
Acum cei din primul rând sunt foarte îngrijorați. (Râsete)
Aș vrea să vi-l prezint pe Dr. Batiuk,
un alt prieten de-al meu.
El lucrează în Spitalul Legacy Good Samaritan în Portland, Oregon.
Să mă asigur. Dr. Batiuk, mă auziți bine?
O vedeți pe Libby?
Thomas Batiuk: Bună, Eric.
Pari ocupat. Ce mai faci?
Eric Dishman: Sunt bine. Doar mă dezbrac
în fața câtorva sute de oameni. E minunat.
Voiam să mă fiu sigur, aceasta e imaginea potrivită?
Știu că vreți să vedeți dacă petele mai sunt acolo.
TB: Bine. Să privim cu atenție în jur,
dă-mi o idee despre ce e împrejur.
ED: Bine. TB: Bine. Întoarce-l puțin în interior,
puțin înspre mijloc.
Așa e bine. Acum, puțin mai sus?
Bine, oprește imaginea. Imaginea asta e bună.
ED: Bine. Săptămâna trecută, când am efectuat procedura asta,
mi-ai cerut să măsor pata de pe dreapta.
Vrei să repet asta?
TB: Da, hai să facem așa.
ED: Bine. Asta e cam greu de făcut
cu o mână pe burtă și cu o mână măsurând,
dar cred că mă descurc,
o să salvez imaginea și v-o trimit.
Spuneți-mi câte ceva despre ce reprezintă această pată.
Nu a fost o bucurie pentru mine.
TB: Mulți oameni după transplant de rinichi
acumulează puțin lichid în jurul rinichiului.
De cele mai multe ori nu produce nicio vătămare,
dar se recomandă să fie examinată.
Mă bucur că am avut posibilitatea să o observăm astăzi,
fii atent să nu se mărească, să nu creeze nicio problemă.
Ținând cont de celelalte imagini pe care le avem,
mă bucur de felul cum arată astăzi.
ED: Bine. O s-o analizăm mai amănunțit când vin la consultație.
În câteva săptămâni voi avea biopsia de șase luni,
și te voi ruga să o faci la clinică,
pentru că nu cred că voi fi în stare s-o efectuez pe mine însumi.
TB: Bună alegere. ED: Bine, mulțumesc, Dr. Batiuk.
Bine. Deci ceea ce vedeți aici
e un exemplu de noi tehnologii radicale,
de tehnologii mobile, sociale și analitice.
Astea sunt bazele care vor face posibilă sănătatea personală.
De fapt sunt trei piloni
care alcătuiesc sănătatea personală despre care vreau să vă vorbesc astăzi,
și menținerea ei pretutindeni, rețeaua de îngrijire și personalizarea îngrijirii.
Ați văzut doar puțin din primele două până acum
în interacțiunea mea cu Dr. Batiuk.
Să începem cu îngrijirea medicală accesibilă oriunde.
Oamenii au inventat idea de spitale și clinici
în anii 1780. A venit vremea să progresăm în gândire.
Trebuie să separăm doctorii și pacienții
de noțiunea de a se deplasa într-un loc anume
o clădire din cărămizi pentru îngrijirea noastră,
pentru că aceste locuri sunt de multe ori instrumentul nepotrivit,
și instrumentul cel mai scump.
Iar acestea sunt uneori locurile cele mai nesigure pentru a ne trimite pacienții cei mai bolnavi,
mai ales într-o epocă a super gândacilor
și a infecțiilor contractate în spitale.
Multe țări vor renunța la spitalele din cărămizi
pentru că nu-și vor permite niciodată
mega complexurile medicale pe care o mare parte din restul lumii le-a construit.
Personal am învățat că spitalele
pot fi un loc foarte periculos la o vârstă tânără.
Aici eram eu în clasa a treia.
Mi-am fracturat cotul foarte grav, am avut nevoie de operație,
îngrijorat că doctorii nu-mi vor salva brațul.
M-am refăcut după operație în spital, dar m-am ales cu răni de la stat în pat.
Aceste leziuni s-au infectat,
mi-au dat un antibiotic la care am devenit alergic,
alergia mi-a apărut pe tot corpul,
și toate rănile s-au infectat.
Cu cât am stat mai mult în spital, cu atât m-am îmbolnăvit mai rău,
și totul a devenit mult mai scump,
iar asta se întâmplă în fiecare an multor milioane de oameni din lume.
Viitorul sănătății personale la care mă refer
susține că îngrijirea trebuie să apară acasă ca model implicit,
nu într-un spital sau o clinică.
Trebuie să fii grav să intri în aceste instituții,
destul de bolnav ca să ajungi să le folosești.
Telefoanele performante pe care deja le folosim
pot avea dispozitive de diagnosticare ca ultrasunetele la care să se conecteze,
și o gamă întreagă de alte dispozitive.
Pe măsură ce aspectul senzorial e implementat,
vom putea monitoriza semnele vitale
și de comportament cum n-am mai făcut niciodată.
Mulți vom avea dispozitive implantabile care vor monitoriza în timp real
parametrii chimici ai sângelui
și ai proteinelor la momentul actual.
Programele de calculator devin tot mai capabile.
Gândiți-vă la un antrenor, un agent care lucrează pe calculator,
asta mă va ajuta pe mine să am grijă de sănătatea mea.
Aceeași interacțiune pe care am avut-o folosind ultrasunetele
va avea probabil procesare de imagini în timp real,
iar dispozitivul va spune „sus, jos, stânga, dreapta,
ah, Eric, acela e unghiul perfect pentru a trimite imaginea
la doctorul tău."
Dacă avem toate aceste dispozitive conectate prin rețea
care ne ajută să ne monitorizăm oriunde am fi,
e evident că avem nevoie și de o echipă
pentru a putea interacționa online,
Asta ne duce la al doilea pilon despre care vreau să vorbesc,
îngrijirea sănătății ca parte a unei rețele.
Trebuie să depășim această paradigmă
de doctori izolați specialiști care tratează părți separate ale corpului
la echipe multidisciplinare care tratează sănătatea unei persoane.
Îngrijirea sănătății necoordonat e scumpă,
și chiar mortală.
80% din erorile medicale sunt cauzate
de probleme de comunicare și coordonare
între membrii echipei medicale.
Am tras o sperietură acum câțiva ani în timpul doctoratului,
când urmam tratamentul pentru rinichi,
și dintr-o dată, ei îmi spun „Credem că ai probleme cu inima."
Eu aveam palpitații evidente.
Am trecut prin cinci săptămâni de teste --
foarte costisitoare, foarte infricoșătoare -- până când asistenta remarcă în cele din urmă
foaia de hârtie, lista cu medicamentele mele
pe care am purtat-o la fiecare vizită medicală,
și spune: „O, Doamne."
Trei specialiști diferiți mi-au prescris
trei forme diferite ale aceluiași medicament.
Nu aveam nicio problemă cu inima. Aveam o problemă cu doza exagerată de medicamente.
Aveam o problemă cu coordonarea îngrijirilor.
Și asta se întâmplă milioanelor de oameni în fiecare an.
Vreau să folosesc tehnologia la care lucrăm cu toții și pe care o transformăm în realitate
pentru a face sistemul de sănătate un efort de echipă.
Ăsta e lucrul cel mai înfricoșător pentru mine.
Dintre toate îngrijirile medicale de care am avut parte în spitale și clinici din toată lumea,
prima dată când am simțit ce înseamnă îngrijirea medicală realizată de o echipă de doctori
a fost la Legacy Good Sam în ultimele șase luni
unde am reușit să înțeleg asta.
Asta-i o poză cu echipa cu care am absolvit de la Legacy.
Sunt câțiva oameni aici. Îl recunoașteți pe Dr. Batiuk.
Tocmai am vorbit cu el. Aici e Jenny, una dintre asistente,
Allison, care ne-a ajutat cu lista de transplanturi,
și o mulțime de alți oameni care nu sunt în poză,
un farmacist, un psiholog, un nutriționist,
chiar și un consilier financiar, Lisa,
care ne-a ajutat să facem față tuturor complicațiilor legate de asigurare.
Am plâns în ziua în care am absolvit.
Ar fi trebuit să fiu vesel, pentru că mă simțeam așa de bine
că puteam să mă întorc la doctorii mei de familie,
dar am plâns pentru că de fapt mă simțeam foarte apropiat de această echipă.
Iată și partea cea mai importantă.
Celelalte persoane din această poză suntem eu și soția mea, Ashley.
Legacy ne-a instruit cum să putem eu și soția mea să ne îngrijim de sănătatea mea la domiciliu.
pentru a elimina responsabilitatea spitalelor și clinicilor.
Doar așa poate funcționa modelul.
Echipa mea de fapt lucrează în China
la unul dintre aceste modele de auto-îngrijire medicală
pentru un proiect pe care l-am numit Age-Friendly Cities.
Încercăm să ajutăm cu alcătuirea unei rețele sociale
care poate facilita instruirea în modalitățile de îngrijire ale celor mai în vârstă
prin îngrijirea proprie
dar și îngrijirea oferită de familiile lor
sau de lucrători din sistemul de sănătate care lucrează voluntar pentru comunitate,
dar care să aibă și o rețea online de schimb,
unde, de exemplu, pot să ofer trei ore pe zi de îngrijire pentru mama ta,
dacă altcineva mă poate ajuta cu transportarea mâncării,
și facem schimb de asemenea servicii online.
Cel mai important aspect pe care vreau să-l punctez
este că sacra și idealizata
relație doctor-pacient
e o amintire a trecutului.
Viitorul sistemului de sănătate îl reprezintă echipele inteligente,
și ar fi bine să fii pentru binele tău într-una dintre echipe.
Ultimul lucru despre care vreau să vă vorbesc
e personalizarea îngrijirii medicale,
dacă ai acces la îngrijire medicală oriunde te-ai afla și ai acces la rețeaua medicală,
astea două vor aduce progrese în sistemul de sănătate,
dar suntem încă la stadiul de presupuneri.
Efectuarea de teste medicale asupra persoanelor alese întâmplător s-a inventat în 1948
pentru a facilita inventarea medicamentelor care vindecă tuberculoza.
Astea sunt importante, nu mă înțelegeți greșit.
Studiile pe care le-am efectuat asupra populației au condus
la nenumărate medicamente minune care au salvat milioane de vieți,
dar problema este că sistemul de sănătate
ne tratează după valori medii, nu ca indivizi unici,
pentru că la urma urmei,
pacientul nu-i totuna cu populația studiată.
Aici intervine ghicitul.
Performanțele în tehnologie care vor urma,
soluții de calcul de înaltă performanță, metode analitice,
sistem de date cuprinzător despre care toată lumea vorbește,
ne vor permite să construim modele predictibile pentru fiecare dintre noi
ca pacienți individuali.
Iar minunea e experimentarea pe specificul meu
dintr-un program pe calculator, și nu experimentarea pe corpul meu în dureri.
Am două exemple pe care vreau să vi le împărtășesc rapid
legate de modul de personalizare a ingrijirii în călătoria mea.
Prima a fost destul de simplă. Am conștientizat în sfârșit acum câțiva ani
că toate echipele medicale îmi îmbunătățeau tratamentul pentru logevitate.
Pare ca o medalie de onoare pentru a vedea cât de mult pot prelungi viața pacientului.
Îmi îmbunătățeam viața pentru calitatea vieții,
iar calitatea vieții pentru mine înseamnă timp în zăpadă.
Așa că pe tabelul meu, i-am obligat să scrie „scopul pacientului:
doze mici de medicamente pe parcursul unor perioade lungi de timp,
efecte adverse prielnice schiatului."
Cred că de-asta am obținut longevitate.
Timpul petrecut în zăpadă a fost la fel de important
ca medicamentele pe care le-am avut.
Al doilea exemplu de personalizare -- și apropo,
nu poți personaliza dacă nu îți cunoști propriile țeluri,
așa că sistemul de sănătate nu va cunoaște țelurile până când tu nu-ți vei cunoaște propriile tale scopuri cu privire la sănătate.
Dar al doilea exemplu pe care aș vrea să vi-l dau este,
să zicem că eu sunt un cobai,
și sunt foarte norocos să am întregul meu genom secvențiat.
A luat două săptămâni de procesare a datelor
pe cele mai performante servere Intel pentru a realiza acest lucru,
și alte șase luni de calcul și activitate umană intensă
pentru a putea înțelege datele.
La sfârșit, concluzia a fost „Da,
diagnosticele rezultate din conflictul giganților medicali
din anii anteriori erau greșite,
și avem o cale mai bună înainte."
Viitorul la care lucrează acum compania Intel este să descopere
cum să scurteze calcularea datelor în medicina personalizată
de la săptămâni și luni până la ore,
și pentru a face acest instrument accesibil,
nu doar în cadrul resurselor de cercetare din spitalele din toată lumea,
dar în general -- fiecare pacient, fiecare clinică
cu acces la secvențierea genomului.
Vă pot spune, acest tip de îngrijire personalizată
pentru orice de la țeluri la genetică
va fi transformarea cea mai radicală
pe care o vom vedea în sistemul de sănătate pe parcursul vieții.
Acești trei piloni ai sănătății personale,
accesul la îngrijire pretutindeni, rețeaua de îngrijire, îngrijire personalizată,
se întâmplă separat la momentul actual,
dar viziunea aceasta va dispărea dacă nu ne implicăm
ca însoțitori și ca pacienți pentru a ne asuma responsabilități noi.
Așa cum spunea prietena mea Verna:
trezește-te și preia controlul asupra sănătății tale.
Pentru că până la urmă aceste tehnologii
sunt doar despre oameni care au grijă de alți oameni
și au grijă de noi în moduri deosebite.
În această atmosferă aș vrea să vă prezint
foarte rapid, un ultim prieten.
Tracey Gamley s-a implicat ca să-mi ofere acel rinichi imposibil
pe care niciodată nu ar fi trebuit să-l am.
(Aplauze)
Așa că Tracey, spune-ne repede câte ceva despre cum a fost pentru tine experiența de donator.
Tracey Gamley: Pentru mine, a fost foarte ușor.
Nu am petrecut decât o noapte în spital.
Operația s-a desfășurat laparoscopic,
așa că eu nu am decât cinci cicatrici foarte mici pe abdomen,
am avut patru săptămâni libere de la lucru
și am revenit apoi la tot ceea ce făceam înainte
fără nicio schimbare.
ED: Probabil că nu voi mai avea ocazia să-ți spun asta
în fața unei așa mari audiențe din nou.
„Mulțumesc" pare un stereotip,
dar îți mulțumesc din inimă că mi-ai salvat viața.
(Aplauze)
Această scenă TED și toate celelalte scene TED
sunt de cele mai multe ori despre celebrarea noutăților
și celebrarea noilor tehnologii,
așa cum am făcut și eu azi aici,
și am văzut lucruri nemaipomenite venind din partea invitaților TED,
rinichi artificiali, chiar și rinichi printabili, care sunt pe cale să apară.
Dar până la astfel de timpuri, faptul că aceste tehnologii
sunt accesibile tuturor, și chiar atunci când sunt,
depinde de noi să ne îngrijim și chiar să ne salvăm unul pe celălalt.
Sper că veți merge de aici și veți face posibilă sănătatea personală
pentru voi și pentru toți ceilalți. Mulțumesc foarte mult.
(Aplauze)