Kada razmislite o elastičnosti i tehnologiji to je zapravo puno lakše.
Danas ćete vidjeti neke druge govornike, to znam,
koji će govoriti o lomljenju kostiju,
i, naravno, s tehnologijom to nikada nije slučaj.
Tako da je vrlo jednostavno, relativno govoreći, biti elastičan.
Ako pogledamo na ono što se dogodilo na Internetu --
s takvim nevjerojatnim razvojem u posljednjih šest godina
da je teško čak i osmisliti pravu analogiju za to.
Puno toga kako odlučujemo, kako trebamo reagirati na stvari
i ono što bismo trebali očekivati ​​o budućnosti
ovisi o tome kako promatramo stvari
i kako ih kategoriziramo.
I tako mislim da je najbliža analogija za boom-eksploziju
da je ono što smo upravo prošli s Internetom, zlatna groznica.
Jednostavno je misliti na ovu analogiju kao vrlo različitu
od nekih drugih stvari koje ste mogli pokupiti.
Međutim, obje su vrlo stvarne.
1849. u tom Gold Rush, su uzeli preko 700 milijuna dolara
vrijednog zlata iz Kalifornije. To je bilo vrlo stvarno.
Internet je također bio jako realan. Ovo je pravi način za ljude da
komuniciraju jedni s drugima. To je velika stvar.
Ogroman bum. Ogroman bum. Ogromna eksplozija. Ogromna eksplozija.
Možete ići dalje, a obje su stvari jako naelektrizirane.
Ne moram vas podsjećati na svu strku
koja se događala s Internetom - poput GetRich.com.
Istu stvar ste imali sa Zlatnom groznicom. "Zlato. Zlato. Zlato."
68 bogatih ljudi na parobrodu Portland. Hrpe žutog metala.
Neki imaju pet tisuća. Mnogi imaju više.
Nekoliko je donijelo po 100.000 dolara.
Ljudi će se jako uzbuditi kada će čitati te članke.
Eldorado iz Sjedinjenih Američkih Država.
Otkriće neiscrpnih rudnika zlata u Kaliforniji.
Paralele između Zlatne groznice i Internet groznice i dalje su vrlo snažne.
Dakle, mnogo ljudi je ostavilo ono što su radili.
A ono što će se dogoditi -- a Zlatna groznica je trajala godinama.
Kada su ljudi na istočnoj obali 1849. prvi put počeli dobivati vijesti,
mislili su: "Ah, to nije stvarno."
Ali sve veći broj ljudi je postajao bogat,
a zatim su u 1850. i dalje slušali o tome. I dalje su mislili kako to ne može biti stvarno.
Do 1852. oni su razmišljali, "Jesam li ja najgluplji čovjek na Zemlji
ako ne žurim u Kaliforniju?" I polako su shvaćali da jesu.
To su poslovi zajednice, usput.
Lokalne zajednice na istočnoj obali bi se okupile i formirale cijele timove
od 10 ili 20 ljudi koji bi kenuli preko Sjedinjenih Država,
i oni bi formirali poduzeća.
To obično nisu bili osamljeni napori. No, bez obzira,
ako ste bili odvjetnik ili bankar, ljudi bi vam rekli što su radili,
bez obzira na vještine koje su imali kao tragači zlata.
Ovaj tip na lijevoj strani, dr. Richard Beverley Cole,
živio je u Philadelphiji, da bi uzeo put preko Paname.
Uzeli bi brod dolje za Panamu, preko prevlake,
i onda bi uzeli drugi brod sjeverno.
Ovaj tip, dr. Toland, otišao je pokrivenim kolima za Kaliforniju.
To ima svoje paralele, također. Liječnici su ostavljali svoje prakse.
Oba su bila vrlo uspješna -- liječnik u jednom slučaju;
kirurg u drugom.
Ista stvar se dogodila na Internetu. Dobijete DrKoop.com.
(Smijeh)
Tijekom Zlatne groznice, ljudi su doslovno skakali u brodove.
Luka San Francisco je bila začepljena sa 600 brodova na svom vrhuncu
jer bi brodovi došli do tamo a posada bi ih napustila
kako bi išli tražiti zlato.
Tako je doslovno bilo 600 kapetana i 600 brodova.
Oni su pretvorili brodove u hotele, jer s njima nisu nigdje mogli otploviti.
Imali ste dotcom groznicu. I imali ste Zlatnu groznicu.
A vidjeli ste i neke od ekscesa
koje je dotcom groznica stvorila i ista stvar se dogodila.
Utvrda u San Franciscu u to vrijeme imala je oko 1.300 vojnika.
Polovica od njih napustila su je i otišla tražiti zlato.
A oni nisu pustili drugoj polovici da ide tražiti prvu polovicu
jer su se bojali da se ovi ne bi vratili.
(Smijeh)
I jedan od vojnika pisao je kući, a ovo je rečenica koju je napisao:
"Borba između dobra i 6 dolara mjesečno,
i kriva i 75 dolara na dan je prilično teška."
Imali su jako loše stope izgaranja u Zlatnoj groznici. Jako loše stope.
Ovo je zapravo od Klondike Zlatne groznice. Ovo je White Pass Trail.
Natrpali su svoje mazge i konje.
I nisu dobro planirali.
Jer nisu znali koliko daleko će ići,
a zatrpali su konje s desecima kilograma stvari.
U stvari, bilo je toliko loše da je većina konja umrla
prije nego što bi došli, tamo gdje su krenuli.
On je preimenovan u "Put mrtvih konja".
A kanadski ministar unutarnjih poslova je napisao ovo u to vrijeme:
"Tisuće mrtvih konja leže po putu,
ponekad u gomilama ispod stijene,
sa sedlima i teretom na mjestu gdje su pali odozgo,
ponekad su zapetljane mase, punile blatne rupe
i stvarale jedini oslonac za naše siromašno opremljene životinje u kasu,
često, sa žaljenjem kažem, iscrpljeni, ali još uvijek živ,
zapravo nismo bili svjesni, sve dok se bijedni nesretnici
nisu počeli pojavljivati ispod naših konja.
Ispod nas posvuda gomile životinja bez očiju
gozba za nebrojne gavrane uz cestu.
Nehumanost kojoj je taj put svjedočio,
tuga i patnja koju su proživjeli mnogi
ne može se zamisliti. Svakako se ne može opisati."
I znate, bez mirisa koji bi pratio to,
imali smo istu stvar s Internetom: jako loše računice sagorijevanja.
Ju ću pustiti samo jednu od njih a vi ćete je zapamtiti.
Ovo je promotivni spot koji je puštan tijekom Super Bowl-a 2000. godine.
(Video): Nevjesta #1: Rekli ste da imate veliki izbor pozivnica. Činovnik: Ali imamo.
Nevjesta #2; Ali zašto onda ona ima moju pozivnicu?
Najavljivač: Ono što bi za neke bila mala stvar... Nevjesta #3: Ti si moj, mali čovječe.
Najavljivač: Mogla bi biti velika stvar za vas. Muž #1: Je li to tvoja žena?
Muž #2: Ne slijedećih 15 minuta. Najavljivač: Uostalom, to je vaš poseban dan.
OurBeginning.com. Život je događaj, objavite to svijetu.
Jeff Bazos: Jako je teško shvatiti na što se odnosi ovaj spot.
(Smijeh)
Ali oni su potrošili tri i pol milijuna dolara
kako bi prikazali taj spot na Super Bowl-u 2000.
Iako, su u to vrijeme, oni imali samo milijun dolara godišnjeg prihoda.
Ovo je mjesto gdje se naša analogija sa Zlatnom groznicom počinje razilaziti,
i ja mislim prilično snažno.
A to je, u zlatnoj groznici, kada je gotovo, onda je gotovo.
Tu je taj dečko: "Postoji puno ljudi u Dawsonu
koji se u današnje vrijeme osjećaju žudno razočaranim.
Prošli su tisuće kilometara opasnog puta, riskirajući život, zdravlje i imovinu,
uložili mjesece najnapornijeg rada koje čovjek može izdržati
i s očekivanjima koja su podignuta na najvišu razinu
dosegnuli su željeni cilj da bi otkrili
činjenicu da tamo nema ničega za njih."
I to je, naravno, uobičajena priča.
Jer kada uzmete posljednji komad zlata --
i oni su to napravili nevjerojatno brzo. Mislim, ako pogledate na Zlatnu groznicu 1849. --
cijela američka riječna regija, unutar dvije godine --
svaki kamen je preokrenut. I nakon toga, samo su velike kompanije
koje koriste sofisticirane tehnologije kopanja
započele su s vađenjem zlata tamo.
Zato postoji puno bolja analogija koja vam omogućava da budete nevjerojatno optimistični
a ta analogija je električne industrija.
I ima jako puno sličnosti između Interneta i električne industrije.
S električnom industrijom u stvari morate --
jedna od njih je da su obje na neki način mršave,
horizontalne, omogućavajući slojeve koji idu preko puno različitih industrija.
To nije specifična stvar.
Ali električna struja je također jako, jako široka, tako da ćete je morati na neki način suziti.
Znate, može se koristiti kao nevjerojatno sredstvo za prenošenje snage.
To je nevjerojatno sredstvo koordiniranja,
na jako sitno-zrnat način, informacije teku.
Postoji gomila stvari koje su jako interesantne o električnoj struji.
A dio električne revolucije na koji se ja želim usmjeriti
jest zlatno doba uređaja.
Najmoćnija aplikacija koja je pripremila svijet za uređaje bila je žarulja.
Dakle žarulja je bila ta koja je spojila svijet.
A oni nisu razmišljali o uređajima dok su povezivali svijet.
Oni su u stvari mislili o --
oni nisu stavili električnu struju u domove.
Oni su stavili osvjetljenje u domove.
Ali stvarno -- to je dovelo do struje. Trebalo je puno vremena.
To je bilo ogromno -- kao što biste i očekivali -- veliki kapital se stvorio.
Sve su ulice morale biti razrovane.
Ovo su poslovi koji su se odvijali u donjem Manhattanu
gdje su izgradili prve električne trafo stanice.
A oni su razrovali sve ulice.
Poduzeće Edison Electric Company, koje je postalo Edison General Electric
koje je onda postalo General Electric,
platilo je za svo to kopanje po ulicama. To je bilo nevjerojatno skupo.
Ali to nije -- to nije dio koji je najsličniji Webu.
Jer je, zapamtite, Web morao stajati
na toj cijeloj, teškoj infrastrukturi
koja je bila postavljena zbog mreže međunarodne telefonije.
Dakle svo kabliranje i sva teška infrastruktura --
sada idem unazad do, na neki način, eksplozivnog dijela Interneta 1994. godine,
kada je rastao 2.300% na godinu.
Kako je mogao rasti 2.300% godišnje 1994.
kada ljudi nisu stvarno investirali u Internet?
To je zbog toga što je teška infrastruktura već bila postavljena.
Dakle žarulja je postavila infrastrukturu,
i kućni uređaji su se počeli pojavljivati.
I to je bila ogromna stvar. Prvi je bio električni fen --
to je bio električni fen iz 1890.
I uređaji, zlatno doba uređaja je stvarno potrajalo --
ovisi kako to želite mjeriti --
ali to je između 40 i 60 godina, To traje dugi niz godina.
Započinje oko 1890. A električni fen je ostvario ogroman uspjeh.
Električna pegla, također ogroman uspjeh.
Usput, ovo je početak parnice za azbest.
(Smijeh)
Ovdje je azbest ispod te ručke tamo.
Ovo je prvi usisivač, Skinner usisivač iz 1905.
koji je proizvela kompanija Hoover. I težio je skoro 42 kg,
bilo je potrebno dvoje ljudi za rukovanje i zauzimao je ¼ automobila.
Dakle nije se sjajno prodavao.
Ovo je stvarno bio proizvod koji je prerano izbačen --
(Smijeh)
Skinner usisivač iz 1905.
Ali tri godine kasnije, 1908. težio je 18 kg.
Nisu sve te stvari bile jako uspješne.
(Smijeh)
Ovo je električna preša za kravate, koja se nikada nije uhvatila.
Ljudi, pretpostavljam, su odlučili da neće gužvati svoje kravate.
Ovaj se također nikada nije uhvatio na tržištu:
električni grijač cipela i sušač. Nikada se nije prodavao na veliko.
Ovaj se mogao kupiti, u šest različitih boja.
(Smijeh)
Ne znam zašto. Ali mislim, znate,
nekada jednostavno nije pravo vrijeme za izum;
možda je vrijeme da ovome pružimo još jednu priliku.
Tako sam mislio da bismo mogli napraviti Super Bowl spot za ovo.
Trebali bismo pravog partnera. I to sam stvarno razmišljao --
(Smijeh)
mislio sam da bi upalilo, da pokušamo ponovno.
Toster je bio ogroman uspjeh
jer su do tada radili tost na vatri na otvorenom,
i trebalo mu je puno vremena i pažnje.
Želim istaknuti jednu stvar. To je -- vi znate o čemu se radi.
Još nisu izmislili električnu utičnicu.
To je bilo -- zapamtite, nisu povezali kuće sa strujom.
Povezali su ih zbog svjetla. Tako vaši -- vaši uređaji bi se uključili.
Svaka soba je imala utičnicu za žarulju na vrhu.
I onda biste to tamo uključili.
U stvari, ako ste vidjeli ringišpil u Disney svijetu,
vidjeli ste to. Ovdje su kablovi izlazili iz tog postolja za svjetlo.
Svi uređaji uključeni tamo. I samo odvrnete svoju žarulju
ako želite uključiti uređaj.
Slijedeća stvar koja je postigla veliki uspjeh, bio je stroj za pranje.
Dakle, to je bio predmet velike zavisti i požude.
Svi su željeli te električne strojeve za pranje.
S lijeve strane, to je sapunasta voda.
I tamo se nalazi rotor -- koji ovaj motor vrti.
I može očistiti vašu odjeću.
Ovo je čista voda za ispiranje. Tako biste uzeli odjeću ovdje,
stavili ovdje, i onda biste provukli odjeću kroz električnu alku.
I to je bila velika stvar.
Držali biste to na svom trijemu. Bilo je malo neuredno i na neki način bolno.
I imali biste dugačku sajlu u kući
kako biste je mogli priključiti na utičnicu za svjetlo.
(Smijeh)
I to je na neki način važna točka u mojoj prezentaciji,
jer nisu izmislili prekidač za isključivanje.
To je došlo bitno kasnije -- prekidač na uređajima --
jer nije imalo nikakvog smisla.
Mislim, niste željeli da vam ta stvar začepi utičnicu za svjetlo.
Tako ste, kada biste bili gotovi, odvrnuli stvar.
To ste radili. Niste je isključili na prekidaču.
Kao što sam ranije rekao, nisu izmislili električni izlaz,
tako je stroj za pranje bio posebno opasan uređaj.
A ovdje su --
kada ovo istražujete, postoje jezivi opisi
ljudi čija se kosa ili odjeća uhvatila u te uređaje.
A oni nisu mogli samo izvući kabel
jer je bio zašarafljen u utičnici za svjetlo u kući.
(Smijeh)
I nije postojao prekidač, što nije bilo dobro.
I možda mislite kako je to bilo nevjerojatno glupo od naših predaka
zavrtati ovako stvari u utičnicu za svjetlo.
Ali, znate, prije nego što odem predaleko u osuđivanju naših predaka,
mislio sam vam pokazati: ovo je moja konferencijska soba.
Ovo je prilično nespretno, ako mene pitate.
Prije svega, ovo je instalirano naopačke. Ova utičnica za svjetlo --
(Smijeh)
i tako kabel stalno ispada, tako da sam ga zalijepio.
(Smijeh)
Ovo bi trebalo -- nemojte ni da počnem. Ali ovo nije najgori.
Ovako izgleda ispod mog stola.
Ovo sam slikao prije samo dva dana.
Tako da nismo baš puno napredovali od 1908.
(Smijeh)
To je potpuni, potpuni nered.
I, znate, mislimo da napredujemo,
ali jeste li pokušali ikada instalirati 802.11 sami?
(Smijeh)
Izazivam vas da pokušate. Jako je teško.
Znam doktore iz računalnih znanosti --
taj proces ih je doveo do suza, potpunog očaja.
A to je ako pretpostavimo da imate DSL kod kuće.
Pokušaje instalirati DSL u svojoj kući.
Inžinjeri koji to rade svakodnevno ne mogu to napraviti.
Oni moraju -- tipično dolaze tri puta.
A jedan moj prijatelj mi je ispričao priču.
Ne samo da su oni došli tamo i morali čekati,
ali onda su inžinjeri, nakon što su konačno došli,
treći puta, morali su nazvati nekoga.
I bili su stvarno sretni što taj čovjek ima telefon sa zvučnikom
jer su ih stavili na čekanje jedan sat
kako bi mogli razgovarati s nekime tko im je dao pristupni kod
nakon što su došli.
Dakle nismo -- prilično smo nespretni.
Usput, DSL je nered.
Mislim, to je zapletena parica od bakra koja nikada nije bila dizajnirana
za svrhu koja joj je namjenjena.
Znate to je cijela stvar.
Mi smo jako, jako primitivni. I to je nekakav zaključak.
Jer, znate, elastičnost -- ako razmišljate o njoj u uvjetima Zlatne groznice,
onda biste bili prilično depresivni sada
jer bi zadnji grumen zlata otišao.
Ali dobra stvar je, s inovacijom, nema zadnjeg grumena.
Svaka nova stvar stvara dva nova pitanja i dvije nove prilike.
I ako vjerujete u to, onda vjerujete da tamo gdje smo sada --
ovo je ono što ja mislim: vjerujem da tamo gdje smo s nevjerojatnom petljancijom --
a nisam pričao o korisničkom sučelju na Internetu.
Ali tamo ima toliko puno petljancije, toliko puno strašnih stvari,
da se nalazimo s Internetom u 1908. godini, na razini Hurley stroja za pranje.
To je gdje se nalazimo. Ne hvata nam se kosa,
ali to je razina primitivnosti na kojoj se nalazimo.
Mi smo u 1908.
I vjerujem kako vas stvari poput ove ne bi smetale. Ovo je 1996. godina:
"Sve zbrojene negativnosti vam čine on-line iskustvo nepotrebnom gnjavažom."
1998.: "Amazon tost". U 1999.: "Amazon bomba".
Moja mama mrzi ovu sliku.
(Smijeh)
Ona -- ali znate, ako stvarno vjerujete kako je to pravi,
pravi početak, ako vjerujete kako je ovo 1908. Hurley-jev stroj za pranje,
onda ste jako optimistični. A ja ne mislim da se tu nalazimo.
I mislim kako je ispred nas još puno više inovacija
nego što je iza nas.
A u 1917., Sears -- želim ovo točno pokazati.
Ovo je promotivni spot koji se vrtio 1917.
Kaže: "Koristite svoju struju za više od svjetla."
A ja mislim da se upravo tu nalazimo.
Jako je, jako rano. Hvala vam puno.