Když přemýšlíte o přizpůsobivosti v kontextu technologií, je to ve skutečnoti mnohem jednodušší.
Dnes uvidíte další přednášející, a já už vím,
že budou mluvit o přelomových věcech,
ale technologie taková nikdy není.
Z tohoto pohledu je tedy velmi snadné být přizpůsobivý.
Myslím si, že když se podíváme na to, co se stalo s internetem,
za posledních neuvěřitelných šest let,
zjistíme, že je obtížné najít byť jen adekvátní analogii.
Spoustu z toho, jak se rozhodujeme, jak bychom měli reagovat na věci
a co bychom měli očekávat od budoucnosti
závisí na tom, jak škatulkujeme věci
a jak je kategorizujeme.
Takže si myslím, že velmi lákavou analogií vzestupu a pádu internetové bubliny,
kterou jsme si právě prošli, je zlatá horečka.
Je jednoduché tuto analogii považovat za zcela odlišnou
od některých jiných případů, které by jste mohli vybrat..
Ale za prvé - obě byly opravdu skutečné.
V roce 1894, v době zlaté horečky, bylo z Kalifornie odvezeno zlato
v hodnotě přes 700 milionu dolarů. To bylo velmi skutečné.
Internet byl také skutečný. Je to skutečný způsob,
jak spolu mohou lidé komunikovat. A to už něco znamená.
Obrovský vzestup a obrovský pád na straně jedné. A obrovský vzestup a obrovský pád na straně druhé.
Dále, v obou se objevilo spoustu hypu.
Nemusím zde připomínat všechen hype,
který byl spojován s internetem - například GetRich.com.
Ale stejné případy se objevily i ve spojitosti se zlatou horečkou. "Zlato, Zlato. Zlato."
"Šedesát osm boháčů na parníku Portland. Hromady žlutého kovu."
"Někteří mají 5 000. Spoustu z nich mělo ještě víc."
"Pár z nich si přivezlo po 100 000 dolarech."
Lidé velmi snadno podléhají nadšení, když čtou takové články.
"Eldorado Spojených států Amerických:
Objev nevyčerpatelných zásob zlata v Kalifornii."
A paralela mezi zlatou horečkou a internetovou horečkou se stupňuje.
Spoustu lidí opustilo to, co do té doby dělalo.
A co se stalo -- , u zlaté horečky to tak pokračovalo roky,
lidé z Východního pobřeží v roce 1849, když prvně začali dostávat tyto zprávy,
nejdřív pomysleli: "Ale ne, to nemůže být pravda."
Ale zprávy o lidech, kteří náhle zbohatli, stále pokračovaly
i v roce 1950. A oni si pořád mysleli, že to není skutečné.
Kolem roku 1852 si ale pomysleli: "Nejsem já ten nejhloupější člověk na Zemi,
když se taky neženu do Kalifornie?" A najednou si řekli, že asi opravdu jsou.
To je mimochodem příklad akcí komunity.
Místní komunity na Východní pobřeží se spojily a celé týmy
deseti až dvaceti lidí cestovaly přes Spojené státy,
a začaly zakládat společnosti.
Nebyly to většinou akce jednotlivců. Nezáleželo přitom na tom,
jestli jste byl právník nebo bankéř. Lidé jednoduše opustili, co do té doby dělali,
a bez ohledu na své zkušenosti začali rýžovat zlato.
Tento chlápek nalevo, Dr. Richard Beverley Cole,
který žil ve Filadelfii, se vydal na Panamskou cestu.
Plavili se lodí jižně k Panamě, cestou přes Isthmus Panamy,
a poté se vydali jinou lodí na sever.
Tento můž, Dr. Toland, zase jel krytým vozem až do Kalifornie.
Tady je možné vidět další paralely. Doktoři opouštějící své praxe.
Oba přitom byly velmi úspěšní - lékař v prvním případě
a chirurg v tom druhém.
A stejné věci se staly na internetu. Vezměme si stránku DrKoop.com.
(Smích)
V době zlaté horečky lidé doslova skákali z lodí.
V jednu chvíli byl přístav v San Franciscu ucpán až šesti sty loděmi,
protože jejich posádky, které se do přístavu dostaly, loď opustily,
aby mohly jít hledat zlato.
Takže zde bylo doslova 600 kapitánů a 600 lodí.
Přeměnili proto lodě na hotely, protože s nimi beztak nemohli nikam odplout.
Máte internetovou horečku a máte zlatou horečku.
Viděli jste také několik excesů,
které internetová horečka vytvořila a stalo se to samé.
Pevnost v San Franciscu měla toho času okolo 1,300 vojáků.
Polovina z nich dezertovala, aby mohla jít hledat zlato.
A velení nenechalo jít druhou polovinu jít hledat tu první,
protože se bálo, že se už také nevrátí.
(Smích)
Jeden z vojáků napsal domů dopis, v němž přímo napsal:
"Vnitřní boj mezi Dobrem se šesti dolary a měsíc"
a Zlem se sedmdesáti pěti dolary na den, je opravdu těžký."
V době zlaté horečky měli strašně silný syndrom vyhoření. Strašně silný.
Tato fotka pochází ze zlaté horečky v Klondiku, ze stezky White Pass.
Naložili svoje mezky a koně,
ale nenaplánovali to správně.
Nevěděli ve skutečnosti, jak daleko budou muset cestovat.
A tak přetížili svoje koně stovkami a stovkami kily nákladu.
Bylo to popravdě tak špatné, že většina koní umřela
ještě dřív, než se stačili dostat do cíle.
Díky tomu byla stezka nakonec přejmenována na "Stezku mrtvého koně".
Kanadský ministr vnitra tehdy napsal:
"Tisíce nákladních koní leží mrtvých podél cesty,
občas ve skupinách pod útesy,
společně s nákladními sedly a svým nákladem v místech, kam dopadli,
občas propleteny v masách vyplňujíc bahenní jámy
a poskytujíc tak jediná pevná místa pro naše zubožená nákladní zvířata.
Občas, a lituji, že to musím říct, unavení, ale přesto naživu,
si ani neuvědomujeme skutečnost, že se ti ubozí chudáci
stali půdou pod kopyty naší kavalkády.
Prázdné oční důlky nákladních zvířat jsou všude
lákajíc myriády havranů podél cesty.
Ta nelidskost, jaké byla tato stezka svědkem,
ten žal a utrpení, jakým zde tolik bytostí prošlo,
si ani není možné představit. A už vůbec jej není možné náležitě popsat slovy."
Víte, bez toho zápachu, který tuto událost provázel,
máme to stejné na internetu - opravdu velmi silná míra vyhoření.
Pustím Vám jedno video a určitě si na to hned vzpomente.
Je to reklama, která byla nasazena na Super Bowlu v roce 2000.
(Video): Nevěsta #1: Říkal jste, že máte velký výběr pozvánek. Prodavač: Ale my máme.
Nevěsta #2: Tak proč má ona stejnou pozvánku jako já?
Hlasatel: Co může být pro někoho maličkost... Nevěsta #3: A mám tě, skrčku.
Hlasatel: ...může být skutečný problém pro Vás. Manžel #1: To je tvoje manželka?
Manžel #2: V příštích 15 minutách ještě ne. Hlasatel: Konec konců, je to Váš výjimečný den.
OurBeginning.com. Život je událost. Řekněte to světu.
Jeff Bezos: Je opravdu těžké pochopit, na co je to vlastně reklama.
(Smích)
Přesto za ni utratili tři a půl milionu dolarů,
aby ji mohli odvysílat o přestávce Super Bowlu 2000.
A to i přesto, že jejich roční příjmy v té době byly jen jeden milion dolarů.
A tady se dostáváme k momentu, kdy se naše analogie se zlatou horečkou začíná rozcházet.
A řekl bych, že docela významně.
U zlaté horečky platí, že když je po všem, je po všem.
Například tady: "Tady v Dawsonu je v současnosti
spoustu mužů, kteří cítí obrovské zklamání.
Cestou sem ušli tisíce mil nebezpečných cest. Riskovali svůj život, zdraví a majetek,
strávili měsíce tou nejnamáhavější prací, jakou je možné vykonávat,
aby ve chvíli, kdy jejich očekávání dosáhlo svého vrcholu,
zjistili jenom to,
že zde pro ně už ve skutečnosti nic není."
Příběh, který se tehdy opakoval velmi často.
Protože když seberete i poslední kousek zlata,
což se stalo velmi rychle... Když se totiž podíváte na zlatou horečku roku 1849,
v celém regionu amerických řek byl během dvou let
prozkoumaný každý kámen. Od té chvíle byly jenom velké společnosti,
které používaly sofistikovanější těžební technologie,
odtud schopné získat zlato.
Je tady ale jiná analogie, která vám umožní být neuvěřitelně optimističtí,
a tou je analogie s elektrickým průmyslem.
Můžeme najít spoustu podobností mezi internetem a elektrickým průmyslem.
U elektrického průmyslu totiž musíte...
Jedna z nich je, že jsou obě tenké,
horizontálně, takže umožňují vrstvám pronikat napříč různými průmysly.
Nejedná se o jasně specifickou věc.
Ale elektřina je zároveň velmi velmi široká, takže ji musíte svým způsobem zůžit.
Můžeme ji použít jako neuvěřitelný prostředek přenosu síly.
Je to také neuvěřitelný prostředek pro koordinaci
informačních toků ve velmi precizní podobě.
Některé věci na elektřině jsou opravdu velmi zajímavé.
A část elektrické revoluce, na kterou bych se rád zaměřil
je svým způsobem zlatá éra spotřebičů.
Hitem, který připravil svět na příchod spotřebičů, byla žárovka.
Žárovka je skutečným důvodem, proč si lidé začali zřizovat elektřinu.
V době, kdy si po světě začali zavádět elektřinu, ještě vůbec nepomýšleli na spotřebiče.
Nepřemýšleli o tom
jako o přívodu elektřiny do domu,
ale jako o přívodu světla do domu.
A než si ten rozdíl uvědomili, trvalo to spoustu času.
Jednalo se tehdy o obrovskou - jak asi tušíte - o ohromný příliv kapitálu.
Celé ulice musely být rozbourány.
Tohle jsou práce, které se prováděly v dolním Manhattanu,
kde se stavěly jedny z prvních elektráren.
Musely se roztrhat celé ulice.
Edisonova elektrická společnost, později Edison General Electric,
ještě později General Electric (GE),
zaplatila za všechno tohle překopání ulic. Neskutečně drahá záležitost.
Ale tohle... tohle ještě není ta část, která se nejvíc podobá internetu.
Protože, jestli si pamatujete, internet stanul
na vrcholu celé této mohutné infrastruktury,
která byla zavedena díky dálkové telefonní sítě.
Takže všechny ty kabely a veškerá ta mohutná infrastruktura...
Vraťme se teď do svým způsobem výbušné doby internetu v roce 1994,
do chvíle, kdy internet rostl o 2,300 procent za rok.
Jak vůbec mohl v roce 1994 vzrůst internet o 2,300 procent,
když do něj lidé ve skutečnosti ani pořádně neinvestovali?
No protože potřebná infrastruktura už byla předem vytvořena.
To žárovka položila základy této mohutné infrastruktury
a poté se začaly objevovat domácí spotřebiče.
A byla to opravdu síla. Prvním z nich byl elektrický větrák.
Tento pochází z roku 1890.
Doba spotřebičů, zlatá doba spotřebičů trvala,
v závislosti na tom, jak se to rozhodnete měřit,
od 40 do 60 let. Bylo to opravdu dlouho.
Vše začalo okolo roku 1890. A elektrický větrák byl obrovský úspěch.
Elektrická žehlička, podobně úspěšná.
Mimochodem - tohle stálo u zrodu dnešních "Azbestových soudních procesů".
(Smích)
Tady pod tou rukojetí je azbest.
A tady máme první vysavač - Skinnerův vysavač z roku 1905
společnosti Hoover. Tenhle vážil 46 kilo,
potřeboval dvoučlennou obsluhu a stál čtvrtinu ceny auta.
Takže se ho moc neprodalo.
Byl to skutečně produkt čistě pro early-adoptery...
(Smích)
Skinnerův vysavač z roku 1905.
Ale o tři roky později, v roce 1908, už vážil jen 20 kilo.
Ne všechny věci byly vysoce úspěšné.
(Smích)
Například toto je elektrický rovnač kravat, který se ve skutečnosti nikdy neuchytil.
Předpokládám, že si lidé řekli, že své kravaty nebudou mačkat.
Tohle se taky nikdy doopravdy neuchytilo:
elektrický vyhřívač a sušička bot v jednom. Žádný velký hit.
A to se prodával v šesti různých barvách.
(Smích)
Nevím, proč to tak bylo. Ale myslím si, víte,
občas prostě není pro daný vynález vhodná doba.
Možná, že je právě teď ta správná chvíle to s ním zkusit znovu.
Takže možná bychom pro to mohli vytvořit reklamu na Super Bowl.
Potřebujeme toho správného partnera. Myslím si, že...
(Smích)
Myslím, že by to opravdu stálo za pokus, dát tomu ještě jednu šanci.
Ale touster byl hit,
protože předtím připravovali touasty na otevřeném ohni,
což zabralo spoustu času a pozornosti.
Rád bych zdůraznil jednu věc. Tohle je... určitě víte, co to je.
V té době ještě nevynalezli elektrickou zásuvku.
Takže tohle je... pamatujte - neměli ve svých domech kabely kvůli elektřině.
Měli tam kabely kvůli světlům. Takže, aby zapojili svoje spotřebiče,
museli... v každém pokoji byla většinou na stropě objímka pro žárovku.
A do ní zapojovali své spotřebiče.
Vlastně pokud jste v Disney Worldu navštívili atrakci "Kolotoč pokroku",
mohli jste vidět tohle. Kabely, které vedou nahodu do tohoto lustru.
Všechny spotřebiče se tak zapojovaly. Prostě jste museli vyšroubovat žárovku,
pokud jste chtěli připojit svůj spotřebič.
A další věcí, která byla opravdu obrovským, ale obrovským hitem, byla pračka.
Byl to předmět nesmírné žárlivosti a chtíče.
Každý tehdy chtěl mít jednu z těchto elektrických praček.
Na levé straně jste měli mýdlovou vodu.
Tady je rotor, který roztáčel tento motor.
A opravdu to čistilo Vaše oblečení.
Tady byla čistá voda na máchání. Takže jste vytáhli šaty odtud,
dali je sem a poté jste je projeli skrz tento elektrický ždímač.
Pračka byla opravdu obrovský hit.
Nechávali jste ji na verandě. Byla totiž trochu špinavá a nepraktická.
A táhli jste od ní dlouhý kabel až do domu,
kde jste jej zašroubovali do objímky pro žárovku.
(Smích)
To je ve skutečnosti důležitý bod mé prezentace,
protože v té době ještě nebyl vynalezen vypínač.
Vypínač na spotřebičích přišel až mnohem později,
protože jim tehdy nedával moc smysl.
Víte, nechtěli jste, aby spotřebiče zabírali místo Vašim žárovkám,
takže jakmile jste dokončili svou práci, jednoduše jste je zase odšroubovali.
Tak se to prostě délávalo. Nebyl důvod je vypínat.
Takže, jak jsem už říkal, v té době nebyla vymyšlena ani zásuvka,
takže pračka byla docela nebezpečné zařízení.
A...
Když trochu zabádáte, objevíte opravdu příšerné popisy toho,
jak se lidem v podobných zařízeních zachytávaly vlasy a oblečení.
Nemohli jednoduše vytrhnout kabel ze zásuvky,
protože byl zašroubován v objímce uvnitř domu.
(Smích)
A ani zde nebyl vypínač, takže to nebyla moc sranda.
Můžete si myslet, že to byla od našich předků neuvěřitelná hloupost,
když takhle zapojovali věci do objímek pro žárovky.
Ale víte, než začneme odsuzovat naše předky,
rád bych vám něco ukázal - takto vypadá moje konferenční místnost.
Podle mě je to totální improvizovaný zmatek.
Zaprvé - je to nainstalováno vzhůru nohama. Tahle zásuvka...
(Smích)
Kabely z ní neustále vypadávají, takže jsem je přilepil izolepou.
(Smích)
Mělo to být.. nechtějte, abych pokračoval. A to ještě není to nejhorší.
Takhle to vypadá, když se podíváte pod můj stůl.
Vyfotil jsem to jen před dvěma dny.
Takže jsme opravdu moc nepostoupili vpřed od roku 1908.
(Smích)
Je to úplný, ale naprostý nepořádek.
A, víte, myslíme si, že se věci zlepšují,
ale zkoušeli jste si sami nainstalovat 802.11?
(Smích)
Jen to zkuste. Je to opravdu dřina.
Znám lidi s doktoráty z počítačových věd...
a ten úkol je přivedl až k slzám, skutečným slzám. (Smích)
Navíc se předpokládá, že už v domě máte DSL.
Pokuste se do domu nainstalovat DSL.
Ani technici, kteří to dělají každý den, to nezvládnou.
Většinou musí přijít natřikrát.
Jeden z mých přátel mi říkal, co se mu stalo:
nejenom, že po tom co přijeli museli dlouho čekat,
než přijedou ti technici, ale když ti už konečně také dorazili,
už potřetí, museli ještě zavolat někomu jinému.
A byli opravdu rádi, že ten chlápek měl telefon s hlasitým odposlechem,
protože pak museli čekat další hodinu na drátě,
aby mohli mluvit s někým, kdo jim dá přístupový kód.
po tom co přijeli.
Takže... Takže sami jsme v dost improvizovaném zmatku.
Mimochodem, DSL je jeden velký improvizovaný zmatek.
Víte, je to pár spletených měděných drátů, které nebyly nikdy designovány
pro podobné použití.
Myslím, že celá ta věc...
Jsme opravdu velmi primitivní. A to je částečně to, co se Vám tu snažím říct.
Protože pokud byste se na přizpůsobivost dívali z pohledu zlaté horečky,
byli byste teď pěkně deprimováni.
Poslední zlatý nuget by už totiž byl dávno pryč.
Ale dobrou zprávou je, že s inovacemi ani žádný poslední nuget neexistuje.
Každá nová věc dává vzniknout dvěma novým otázkám a dvěma novým příležitostem.
A pokud tomu uvěříte, pak uvěříte i v to, že kde jsme....
a tomu já věřím... Věřím, že kam jsme se dostali s našim improvizovaným zmatkem...
A to jsem ani nemluvil o uživatelském prostředí na webu...
A tam je tolik zmatku a improvizace, tolik hrozných věcí...
Právě teď jsme s internetem v bodě, kde se nacházela Hurleyho pračka roku 1908.
Přesně tam jsme. Sice se nám do něj nezachytávají vlasy,
ale ta úroveň primitivnosti je stejná.
Jsme v roce 1908.
A pokud tomu uvěříte, věci jako tohle vás nebudou trápit. Tohle je z roku 1996:
"Žádný z těch zbytečných přídavků, které vytváří online zážitky, za ty trable nestojí."
1998: "Amazon.toast." V roce 1999: "Amazon.bomba."
Moje máma ten obrázek nesnáší.
(Smích)
Ale pokud skutečně uvěříte, že jsme v raných počátcích internetu,
pokud uvěříte, že je to Hurleyho pračka z roku 1908,
pak budete neuvěřitelně optimističtí. A myslím si, že to je přestě to, co právě prožíváme.
A věřím, že před námi leží ještě víc dalších inovací,
než kolik jich už máme za sebou.
Sears v roce 1917 napsal... Rád bych to přečetl přesně...
Jedná se o inzerát, který vyšel v roce 1917.
Stojí zde: "Používejte svou elektřinu pro více věcí, než jen pro světlo."
A to je přesně ten moment, v němž jsme nyní i my.
Stojíme teprve na samotném počátku. Děkuji mnohokrát.