Dacă m-ați fi prins în timpul facultății
pe holurile din Vermont State House
unde eram lobbyist stagiar
și m-ați fi întrebat ce vroiam să fac cu viața mea,
v-aș fi spus
că tocmai absolvisem Hanyu Shuiping Kaoshi,
examenul de echivalență chineză,
și urma să studiez Dreptul în Beijing,
și urma să îmbunătățesc relațiile SUA-China
prin schimbări politice de sus în jos
și reforme în sistemul judiciar.
(Râsete)
(Aplauze)
Aveam un plan
și nu mi-a trecut niciodată prin cap
că va avea ceva de-a face
cu banjo-ul.
N-aveam idee
ce impact enorm avea să aibă asupra mea,
când, într-o seară la o petrecere,
am auzit muzica venind de la un pick-up
din colțul unei săli.
Era Doc Watson
cântând și interpretând "Shady Grove."
♫ Shady Grove, iubiţica mea ♫
♫ Shady Grove, draga mea ♫
♫ Shady Grove, iubiţica mea ♫
♫ Mă întorc în Harlan ♫
Sunetul acela era atât de frumos,
sunetul vocii lui Doc
și susurul duios de banjo.
După ce fusesem total și copleșitor obsedată
de bogăția și istoria mamut
a culturii chineze,
a fost ca o despovărare totală
să aud ceva atât de american
și atât de minunat.
Am știut că trebuia să iau un banjo cu mine în China.
Așa că înainte să plec la Școala de Drept în China
am cumpărat un banjo, l-am aruncat în camioneta mea roșie
și am călătorit prin toată Appalachia
și am învățat o grămadă de vechi cântece americane
și am ajuns în Kentucky
la International Bluegrass Music Association Convention.
Stăteam în hol într-o seară
și două tinere au venit la mine.
Și au spus: "Hey, vrei să zdrăngănim?"
Iar eu : "Sigur."
Așa că mi-am luat banjoul
și emoționată am cântat cu ele patru cântece pe care le știam.
Un director de înregistrări a venit la mine
și m-a invitat la Nashville, Tennessee să fac o înregistrare.
(Râsete)
Sunt opt ani
și vă pot spune că nu m-am dus în China să devin avocat.
De fapt m-am dus în Nashville.
Și după câteva luni compuneam cântece.
Primul cântec l-am scris în engleză,
iar al doilea în chineză.
(Muzică)
(Chineză)
Dincolo de ușa ta lumea așteaptă.
În inima ta o voce cheamă.
Patru colțuri ale lumii privesc,
Deci pleacă, fiică, la drum.
Du-te cucerește-i, fetițo.
(Aplauze)
Sunt opt ani de la acea seară sortită în Kentucky.
Și am cântat în mii de show-uri.
Am colaborat cu o mulțime de
muzicieni incredibili și inspiraționali din jurul lumii.
Și văd puterea muzicii.
Văd puterea muzicii
în a conecta lumi.
O văd când sunt pe scenă
într-un festival bluegrass în estul Virginiei
și mă uit la marea de șezlonguri
și izbucnesc într-un cântec în chineză.
[Chinese]
Și toți fac ochii mari
gata să le iasă din orbite.
Și se întreabă: "Ce face fata asta?"
Apoi vin la mine după show
și toți îmi spun povestea lor.
Toți vin și spun:
"Știi, sora doicii puiului căţelului mătuşii mele s-a dus în China
și a adoptat o fetiță."
Vă spun, pare că fiecare are o poveste.
E incredibil.
Iar apoi mă duc în China
și stau pe scenă la o universitate
și izbucnesc într-un cântec în chineză
și toți cântă împreună
și urlă în extaz
la această fată
cu părul acela și-un instrument,
care le cântă muzica lor.
Și mai văd chiar mai important
puterea muzicii de a uni inimile.
Ca atunci când am fost în provincia Sichuan
și cântam pentru copii în școli de refugiați
în zona dezastrului de la cutremur.
Și fetița asta vine la mine.
[Chinese]
"Soră mare Wong,"
Washburn, Wong, același lucru.
"Soră mare Wong," pot să-ți cânt un cântec
pe care mama mi-l cânta
înainte să fie înghițită de cutremur?"
Am stat jos,
s-a așezat în poala mea.
A început să-și cânte melodia.
Căldura trupușorului ei
și lacrimile șiroindu-i pe obrăjorii rozalii,
am început să plâng.
În lumina care strălucea în ochii ei
era un loc în care aș fi putut rămâne o veșnicie.
În acel moment, nu eram eul nostru american,
nu eram eul nostru chinez,
eram doar muritori
stând împreună în acea lumină care ne ține aici.
Veau să rămân în acea lumină
cu voi și cu toată lumea.
Și știu că relațiile SUA-China
nu au nevoie de încă un avocat.
Mulțumesc.
(Aplauze)