Kdybyste mě zastavili hned po vysoké škole
někde na chodbách budov Vermontského sněmu,
kde jsem působila jako začínající lobbistka,
a zeptali se mě, co hodlám udělat se svým životem,
řekla bych vám,
že jsem zrovna složila Hanyu Shuiping Kaoshi,
čili srovnávací zkoušku z čínštiny,
a chystám se studovat v Pekingu práva,
abych mohla zlepšovat vztahy mezi USA a Čínou,
změnami v politice
a reformami soudního systému.
(smích)
(potlesk)
Měla jsem plán,
ale nikdy bych si nepomyslela,
že to bude mít něco společného
s banjem.
Netušila jsem,
jak veliký vliv na mě bude mít,
když jsem na jednom večírku
zaslechla zvuk vycházející z přehrávače
v rohu místnosti.
Byl to Doc Watson,
který hrál a zpíval "Shady Grove"
♫ Shady Grove, my little love ♫
♫ Shady Grove, my darlin' ♫
♫ Shady Grove, my little love ♫
♫ Going back to Harlan ♫
To byla taková krása,
zvuk Docova hlasu
a rytmus banja jak zurčící potok.
Po té, co jsem byla naprosto fascinovaná
celým tím ohromným bohatstvím a historií
čínské kultury,
bylo tak uvolňující
slyšet něco tak vpravdě amerického
a přitom tak úžasného.
Věděla jsem, že si s sebou do Číny musím vzít banjo.
Takže než jsem vyrazila studovat práva do Číny,
koupila jsem si banjo, přibalila ho dozadu do auta
a vydala se na cestu skrz Appalačské pohoří,
naučila jsem se pár starých amerických písniček
a skončila jsem v Kentucky
na setkání Mezinárodní Bluegrassové Asociace.
Jednou večer jsem takhle seděla v hale
a přišlo ke mně pár holek.
Povídají: "Čau, nechceš si zajamovat?"
Já na to: "Jasně."
Tak jsem vzala své banjo
a nervózně jsem se přidala ke čtyřem písničkám, které jsem náhodou znala.
Pak přišel manažer nahrávací společnosti
a pozval mě do Nashvillu v Tennessee, abych nahrála desku.
(smích)
Už je to osm let
a mohu prozradit, že jsem nakonec nejela do Číny, aby ze mě byla právnička.
Jela jsem do Nashvillu.
Po několika měsících už jsem psala písničky.
První, kterou jsem napsala, byla anglicky
a hned druhá byla v čínštině.
(hudba)
[čínsky]
Venku za dveřmi na tebe čeká svět
a ve tvém srdci volá hlas.
Čtyři strany světa se dívají,
tak se vydej na cestu, dcero,
běž, děvče, získej si ho.
(potlesk)
Opravdu je to osm let od té osudové noci v Kentucky.
Už jsem hrála na tisících vystoupení.
Spolupracovala jsem
s tolika neuvěřitelnými, inspirativními muzikanty po celém světě.
Vidím sílu hudby.
Vidím sílu hudby,
která spojuje kultury.
Vidím to, když stojím na pódiu
na bluegrassovém festivalu ve východní Virginii,
dívám se na moře zahradních židliček,
a spustím písničku v čínštině.
[čínsky]
Všichni vyvalí oči,
jako by jim měly vypadnout z hlavy,
a říkají si: "Co to ta holka vyvádí?"
Ale pak přijdou po koncertě za mnou,
a všichni mají svůj příběh.
Přijdou dozadu a říkají něco jako
"Víš, kadeřnice holky na hlídání sestry mojí tety byla v Číně
a adoptovala tam holčičku."
Víte, vypadá to, že všichni mají příběh.
To je prostě neuvěřitelné.
A pak jedu do Číny
a stojím na pódiu někde na univerzitě
a spustím písničku v čínštině
a všichni se ke zpěvu přidají
a řvou nadšením,
jak tahle holka,
s těmi svými vlasy a tím nástrojem
zpívá jejich muziku.
A tak vidím, a to je ještě důležitější,
jak síla hudby spojuje srdce.
Jako když jsem byla v provincii Sečuan
a zpívala jsem pro děti v náhradních školách
po evakuaci z místa zemětřesení.
Přišla za mnou malá holčička.
[čínsky]
"Velká sestro Wong"
Washburn, Wong, žádný rozdíl.
"Velká sestro Wong, můžu ti zazpívat písničku,
kterou mi zpívala maminka,
než ji sežralo to zemětřesení?"
Sedla jsem si,
ona si mi sedla na klín.
Začala zpívat svou písničku.
Krásně hřála
a slzy jí tekly po růžových tvářích,
a já jsem začala brečet.
To světlo, které jí svítilo v očích,
bylo místem, kde bych mohla zůstat navěky.
V tom okamžiku už jsme nebyli Američané,
už jsme nebyli Číňané,
byli jsme jen smrtelníci,
společně sedící ve světle, které nás tu drží.
Chci v tom světle setrvávat,
s vámi a se všemi.
Teď už vím, že vztahy mezi USA a Čínou
nepotřebují další právničku.
Děkuji vám.
(potlesk)