Haluaisin aloittaa kysymyksellä:
Milloin sinua on viimeksi kutsuttu lapselliseksi?
Lapsille - kuten minulle,
kutsuminen lapselliseksi on yleistä.
Joka kerran kun teemme mielettömiä vaatimuksia,
toimimme vastuuttomalla tavalla
tai esitämme muilla keinoin
olevamme normaaleja amerikkalaisia,
meitä kutsutaan lapsellisiksi,
mikä vaivaa minua.
Sillä mieti nyt näitäkin asioita:
maailmanvalloitusta,
maailmansotia, George W. Bushia.
Ja kysy itseltäsi: Kuka on vastuussa? Aikuiset.
Ja mitä lapset ovat sitten tehneet?
No, Anne Frank sai miljoonat ihmiset liikuttumaan
hänen kertomuksillaan juutalaisten kansanmurhasta,
Ruby Bridges auttoi lopettamaan rotusyrjinnän U.S.A.:ssa
ja tuoreimpana tapauksena
Charlie Simpson auttoi keräämään
120.000 puntaa Haitin uhreille
pienen pyöränsä kanssa.
Kuten voit nähdä näistä esimerkeistä,
iällä ei ole väliä.
Merkitys joka sanalla "lapsellinen" on
nähdään niin usein aikuisten käytöksessä
että meidän tulisi hylätä tämä lapsia syrjivä sana
silloin kuin sitä käytetään kritisoimaan
lasten vastuutonta käytöstä tai hulluja ajatuksia.
(Taputuksia)
Kiitos.
Ja sitten, kuka voi sanoa
että tietyn tyyppiset hullut ajatukset
eivät ole juuri sitä mitä maailma tarvitsee?
Ehkä sinulla on ollut suuria suunnitelmia,
mutta olet hylännyt ne koska
ne ovat mahdottomia tai maksavat liikaa
tai sitten et itse hyötyisi niistä.
Siinä on hyviä ja huonoja puolia että me lapset emme pohdi
niin paljoa miksi asioita ei voisi tehdä.
Lapset voivat täynnä innostavia mietteitä
ja kauniita ajatuksia
kuten että kenenkään ei pitäisi nähdä nälkää
tai että kaikki voisi olla ilmaista.
Moniko teistä vielä unelmoi sellaisesta
ja uskoo että se on mahdollista?
Joskus historian tietämys
ja tieto menneistä epäonnistumisista
voi olla taakka
koska tiedät että jos kaikki olisi ilmaista,
kaikki kaupat tyhjenisivät
ja puute johtaisi sekasortoon.
Toisaalta,
me lapset haaveilemme silti täydellisestä maailmasta.
Ja se on hyvä koska
saavuuttaksemme jotakin
on meidän ensin haaveiltava siitä.
Monella tavalla kykymme kuvitella
auttaa meitä ohittamaan esteet.
Esimerkiksi lasimuseossa Tacomassa Washingtonin osavaltiossa,
minun koti osavaltiossani -- eläköön Washington --
(Taputuksia)
on lasten lasisuunnittelu paja
jossa lapset voivat piirtää omia ideoitaan lasitaiteesta.
Museon taiteilija sanoi että hän sai
jotkut parhaista ideoistaan juuri täältä pajasta
koska lapset eivät ajattele rajoituksia
kuinka vaikeaa on puhaltaa lasista tiettyjä muotoja.
He ajattelevat vain miten hyviä ideat ovat.
Kun ajattelet lasia, saatat
ajatella värikkäitä Chihulyn töitä
tai ehkä italialaisia maljakoita,
mutta lapset menevät ajatuksissaan pidemmälle
sydänsuruisten käärmeiden maailmaan
tai miettivät pekoni poikia joilla on lihasilmät.
(Naurua)
Joten, meidän sisäinen viisautemme
ei tarvitse jäädä omaksi tiedoksemme.
Lapset oppivat nykyään paljon aikuisilta
mutta meillä olisi myös paljon opetettavaa.
Mielestäni aikuisten pitäisi ottaa oppia lapsilta.
Nykyään puhun paljon opetuksesta vastaavien ihmisten kanssa -
opettajien ja opiskelijoiden, ja mielipiteeni on seuraavanlainen.
Opetuksen ei pitäisi muodostua siitä että opettaja on luokan edessä
sanomassa opiskelijoille: tehkää kuten sanon.
Vaan opiskelijoiden pitäisi opettaa opettajia.
Oppimisen aikuisten ja lasten välillä
pitäisi olla molemminpuolista.
Totuus kuitenkin, valitettavasti, on erillainen,
johtuen luottamuksesta - tai sen puutteesta.
Jos et luota johonkin, asetat heille rajoituksia, eikö vain.
Jos epäilen että isosiskoni
ei maksa 10 prosentin korkoa
hänelle lainaamastani rahasta,
en lainaa hänelle enempää
ennenkuin hän maksaa velat korkoineen. (Naurua)
Tarina oli muuten tosi.
Aikuisilla näyttäisi olevan
perusperiaatteena kieltää lapsia tekemästä asioita
"älä tee sitä",
"älä tee tätä" sanotaan koulun ohjekirjassa
ja internetin käyttösäännöissä.
Kuten historiasta voidaan huomata, hallinto muuttuu painostavaksi
silloin kun se pelkää menettävänsä otteensa.
Ja vaikka aikuiset eivät ole aivan sillä tasolla
jolla hirmuhallinnot,
lapsilla ei ole lainkaan, tai erittäin vähän, valtaa päättää asioista,
vaikka sopimusten pitäisi olla molemminpuolisia
eli aikuisten tulisi oppia
ottamaan huomioon myös
lasten toiveet.
Sääntöjen luomistakin pahempaa on
se että aikuiset aliarvioivat lapsia.
Me rakastamme haasteita, mutta jos meiltä ei odoteta mitään,
voit uskoa, ettemme myöskään tee mitään.
Omat vanhempani asettivat korkeat tavoitteet
minulle ja siskolleni.
No, eivät he käskeneet meidän opiskella lääkäreiksi
tai lakimiehiksi tai muuksi sellaisiksi,
mutta isäni luki minulle
Aristotelesta
ja bakteerien toimintaa,
kun muut lapset saivat kuulla satuja
siitä miten pyörät pyörivät - ympyrää ja ympyrää.
No, kyllä mekin saimme kuulla satuja, mutta bakteerien toiminta on kiinnostavampaa.
(Naurua)
Rakastin kirjoittamista jo neljävuotiaana,
ja kun olin kuusi
äitini osti minulle oman läppärin jossa oli Microsoft Word.
Kiitti Bill Gates ja kiitti äippä.
Kirjoitin yli 300 tarinaa
sillä koneella,
ja halusin julkaista ne kirjana.
Sen sijaan että olisivat pilkanneet
että lapsi haluaa kirjailijaksi
tai käskeneet odottaa että olen vanhempi
vanhempani tukivat minua.
Monet julkaisijat eivät sen sijaan olleet niin kannustavia.
Yksi suuri lasten kirjojen julkaisija sanoi ironisesti
että he eivät työskentele lasten kanssa.
Lasten kirjojen julkaisija joka ei työskentele lasten kanssa?
Enpä tiedä, mutta luulisin että heillä ei ole hyvää käsitystä asiakkaistaan.
(Naurua)
No yksi julkaisija, Action Publishing,
uskalsi ottaa riskin ja luottaa minuun,
ja kuunnella mitä minulla oli sanottavaa.
He julkaisivat ensimmäisen kirjani "Lentävät sormet" -- tämä tässä --
ja siitä lähtien, olen käynyt puhumassa sadoissa kouluissa,
luennoimassa tuhansille opettajille,
ja nyt, tänään, olen puhumassa teille.
Kiitän kunniasta
koska huomaan että kuuntelette
ja välitätte siitä mitä minulla on sanottavaa.
Mutta ruusuisessa totuudessa, että lapset
ovat parempia kuin aikuiset, on ongelma.
Lapset kasvavat ja tulevat aikuisiksi, ihan samanlaisiksi kuin te.
(Naurua)
Vai tulevatko he sittenkään ihan samanlaisiksi?
Ei ole tarkoitus että lapsista tulee samanlaisia aikuisia kuin teistä,
vaan parempia aikuisia,
mikä saattaa kuulostaa haastavalta
kun miettiin teidän ansioitanne,
mutta niin kehitys toimii -
uudet sukupolvet ja uudet aikakaudet
kehittyvät paremmiksi kuin edeltävät.
Sen takia emme elä enää pimeällä keskiajalla.
Ei ole väliä mitä teet työksesi,
mutta sinunkin pitää antaa mahdollisuuksia lapsille,
jotta me voimme kasvaa ja viedä työsi.
(Naurua)
Hyvät aikuiset ja muu TED väki,
teidän pitää kuunnella ja oppia lapsilta,
ja luottaa meihin, ja odottaa meiltä enemmän.
Teidän pitää kuunnella meitä tänään,
koska me olemme huomisen päättäjiä,
joka tarkoittaa että me tulemme huolehtimaan teistä
kun olette vanhoja ja raihnaisia. Kunhan vitsailin.
Mutta todellakin, me tulemme olemaan seuraava sukupolvi,
joka tulee viemään maailmaa eteenpäin.
Ja vaikka ajattelisit että sillä ei ole mitään merkitystä sinulle,
muista että kloonaus on mahdollista,
mutta se vaatii lapsuuden uudelleen elämistä
jolloin haluaisivat varmasti että sinua kuunneltaisiin
ihan kuten oma sukupolveni.
Ja maailma tarvitsee mahdollisuuksia
uusille johtajille ja uusille ideoille.
Lapset tarvitsevat mahdollisuuksia johtaa ja onnistua.
Oletko valmis antamaan mahdollisuuden?
Koska maailman ongelmien
ei pitäisi jatkua sukupolvesta toiseen.
Kiitos.
(Taputuksia)
Kiitos. Kiitos.