Jeg vil stille jer et spørgsmål:
Hvornår blev I sidst kaldt "barnlig"?
For børn, som mig selv,
sker det ret ofte, at vi bliver kaldt barnlige.
Hver gang vi stiller irrationelle krav,
opfører os uansvarligt
eller udviser tegn på at være en normal amerikansk borger,
bliver vi kaldt barnlige.
Og det går mig virkelig på.
Prøv og tag et kig på disse begivenheder:
Imperialisme og kolonisering,
verdenskrige,
George W. Bush.
Spørg dig selv: Hvem er ansvarlig?
Voksne.
Hvad har børn gjort?
Anne Frank rørte millioner af mennesker
med sin stærke fortælling om Holocaust.
Ruby Bridges var med til at ende raceadskillelse i USA.
Og for nylig
var Charlie Simpson med til at indsamle 120.000 pund til Haiti
på sin lille cykel.
Som i kan se ud fra disse eksempler,
så har alder intet med det at gøre.
De egenskaber som ordet "barnlig" adresserer ses ligeså ofte hos voksne,
at vi burde afskaffe dette aldersdiskriminerende ord,
når vi kritiserer en adfærd, der associeres med uansvarlighed
og en irrationel tankegang.
(Bifald)
Tak.
Og dog, hvem siger at vi ikke har brug for visse former
for irrationel tankegang i verden?
Måske har du haft store planer,
men stoppet op og tænkt:
"Det er umuligt," eller "Det er for dyrt,"
eller "Det vil ikke gavne mig."
På godt og ondt er vi børn ikke hæmmet lige så meget
når det kommer til at finde på grunde til ikke at gøre ting.
Børn kan være fulde af inspirerende ambitioner og håbefulde tanker,
ligesom mit ønske om at ingen sulter,
eller at alt er gratis, et slags Utopia.
Hvor mange af jer drømmer stadig om det og tror på mulighederne for det?
Nogen gange kan viden om historien og tidligere utopiske fiaskoer
være en byrde,
fordi du ved, at hvis alt var gratis,
så ville fødevare markedet blive udtømt, og det ville føre til kaos.
På den anden side, så drømmer vi børn stadig om perfektion.
Og det er godt, fordi før man kan gøre noget virkeligt,
bliver man nødt til at drømme om det først.
På mange måder skubber vores dristighed til at drømme
til grænserne for, hvad der er muligt.
For eksempel har the Museum of Glass i Tacoma, Washington,
min hjemstat - juhu, Washington!
(Bifald)
De har et program, der hedder "Kids Design Glass,"
hvor børn designer deres egen glaskunst.
Den faste kunstner sagde, at de fik deres bedste ideer
fra programmet, fordi børn ikke tænker på begrænsningerne
for hvor svært det er at puste glas i bestemte former,
de kommer bare på gode ideer.
Når man tænker på glas, tænker man måske på farverigt glaskunst af Chihuly
eller på italienske vaser,
men børn udfordrer glaskunstnere til at gå skridtet videre
ind i en verden af sønderknuste slanger,
og bacon drenge, som i kan se har et kød syn.
(Latter)
Vores iboende visdom er ikke en insider viden.
Børn lærer allerede en masse fra voksne
og vi har en masse, vi kan dele.
Jeg synes, at voksne skal til at lære af børn.
Jeg taler for det meste
foran et publikum inden for uddannelse -- lærere og studerende,
og jeg kan godt lide denne analogi:
Det burde ikke være en lærer, der siger til klassen:
"Gør dit, gør dat."
Eleverne burde undervise læreren.
Undervisning mellem voksne og børn burde være gensidig.
Virkeligheden er desværre lidt anderledes,
og det hænger sammen med tillid eller manglen på det.
For hvis du ikke stoler på nogen, lægger du restriktioner på dem, ikke?
Hvis jeg tvivler på, at min storesøster tilbagebetaler de ti procent i rente,
som jeg pålagde hendes sidste lån,
vil jeg nægte at låne hende flere penge
indtil hun betaler dem tilbage.
(Latter)
Det er forresten en sand historie.
Voksne lader til at have
en generel, begrænsende holdning til børn
fra "Gør ikke dit, gør ikke dat" i skolehåndbogen
til begrænsninger på internetbrug i skolen.
Som historien har vist, bliver regimer undertrykkende,
når de bliver bange for at miste kontrol.
Og selvom voksne måske ikke når op på højde med
totalitære regimer,
så har børn meget lidt at sige i forhold til at lave regler,
selvom holdningen burde være gensidig,
sådan at den voksne befolkning burde lære fra
og inkludere den yngre befolknings ønsker.
Men værre end begrænsninger er det,
at voksne ofte undervurderer børns evner.
Vi elsker udfordringer, men hvis forventningerne er lave,
så vil vi falde til det niveau.
Mine forældre havde alt andet end lave forventninger
til mig og min søster.
Okay, de tvang os ikke til at blive læger eller advokater,
men min far læste højt for os om Aristoteles
og "Banebrydende bakteriebekæmpelse",
mens andre børn hørte
"Hjulene på bussen drejer rundt, rundt, rundt."
Den hørte vi også, men "Banebrydende bakteriebekæmpelse" styrer for vildt.
(Latter)
Jeg elskede at skrive, fra jeg var fire år gammel,
og da jeg var seks år, købte min mor en bærbar til mig med Microsoft Word.
Tak, Bill Gates, og tak, mor.
Jeg skrev over 300 noveller på den bærbar,
og jeg ville udgive dem.
I stedet for at grine af at et barn ville udgives
eller sagt jeg måtte vente, til jeg blev ældre,
støttede mine forældre mig.
Mange forlæggere var ikke lige så opmuntrende.
Et stort børnebogsforlag sagde ironisk nok,
at de ikke arbejdede med børn.
Et børnebogsforlag, der ikke arbejder med børn?
Det er lidt som om, de støder en stor kunde fra sig.
(Latter)
Et forlag, Action Publishing, var villig til at tage chancen,
og høre hvad jeg havde at sige.
De udgav min første bog, "Flying Fingers."
Og derfra er jeg gået til at snakke på hundredvis af skoler,
foran tusindvis af undervisere
og endelig snakke foran jer i dag.
Jeg sætter pris på jeres opmærksomhed,
fordi i ved at lytte viser, at det betyder noget.
Men der er et problem med denne rosenrøde ide om,
at børn er bedre end voksne.
Børn vokser op og bliver voksne ligesom jer.
(Latter)
Eller ligesom jer? Virkelig?
Målet er ikke at gøre børn til jeres form for voksen,
men i stedet, til bedre voksne end i har været,
hvilket kan blive udfordrende, når man ser på jeres kompetencer.
(Latter)
Fremgang sker, ved at nye generationer og nye tider
vokser frem og bliver bedre end de tidligere tider.
Det er derfor, vi ikke længere er i Den Mørke Middelalder.
Uanset hvad din holdning er,
er det nødvendigt at skabe muligheder for børn,
så vi kan vokse op og skubbe jer væk.
(Latter)
Voksne og andre TEDstere
i bliver nødt til at lytte til og lære af børn,
og stole på og forvente mere af os.
I må låne os et øre i dag,
for vi er morgendagens ledere, hvilket betyder,
at vi skal tage os af jer, når i er gamle og senile.
Nej, jeg laver sjov.
(Latter)
Men vi er den næste generation,
dem, som vil bringe denne verden fremad.
Og hvis du tror, at dette ikke har nogen betydning for dig,
så husk at kloning er muligt,
og det betyder, at man skal gennem barndommen igen,
og derfor vil du ønske at blive hørt, ligesom min generation.
Verden har brug for muligheder for nye ledere og nye ideer.
Børn har brug for muligheder for at lede og dermed lykkes.
Er du klar til at tage kampen?
For problemerne i verden burde ikke være menneskehedens arvestykke.
Tak.
(Bifald)
Tak.