Da jeg var præsident for American Psychological Association,
prøvede de at træne mig til medierne,
og et møde jeg havde med CNN
opsummerer det jeg vil tale om i dag,
som er den ellevte grund til at være optimistisk.
Udgiveren for Discover fortalte os de 10 af dem,
jeg vil give jer den ellevte.
Så de kom til mig -- CNN -- og de sagde, "Professor Seligman,
kan du fortælle os om forfatningen som psykologien er i i dag?
Vi vil gerne interviewe dig om det. " Og jeg sagde, "Fedt."
Og hun sagde, "Men dette er CNN, så du får kun en lydbid."
Så jeg sagde, "Jamen, hvor mange ord får jeg?"
Og hun sagde, "Jamen, et."
(Latter)
Og kameraerne rullede, og hun sagde, "Professor Seligman,
hvilken forfatning er psykologien i i dag?"
"God."
(Latter)
"Stop. Stop. Det er ikke nok.
Vi vil virkelig gerne giver dig en længere lydbid."
"Jamen, hvor mange ord får jeg denne gang?" "Jeg tror, jamen, du får to.
Doktor Seligman, hvilken tilstand er psykologien i i dag?"
"Ikke god."
(Latter)
"Hør engang, Doktor Seligman,
vi kan se at du ikke er tryg i dette medie.
Vi må hellere give dig en rigtig lydbid.
Denne gang får du tre ord.
Professor Seligman, i hvilken tilstand er psykologien i dag?"
"Ikke god nok." Og det er det jeg vil tale om i dag.
Jeg vil sige hvorfor psykologien var god, hvorfor den ikke var god
og hvordan den kan blive, i løbet af de næste 10 år, god nok.
Og gennem sideløbende opsummering, vil jeg sige det samme om teknologi,
om underholdning og design, fordi jeg mener emnerne er meget ens.
Hvorfor var psykologi god?
Jamen, i mere end 60 år, har psykologi arbejdet indenfor sygdomsmodellen.
For ti år siden, da jeg var på et fly
og jeg introducerede mig for min sidekammerat, og jeg fortalte dem hvad jeg lavede,
flyttede de sig væk fra mig.
Og fordi, helt korrekt, sagde de
at psykologi handler om hvad at finde ud af hvad der er galt med en. Få øje på tossen.
Og nu, når jeg fortæller folk hvad jeg laver, flytter de sig hen til mig.
Og det der var godt ved psykologi,
ved de 30 milliarder som NIMH [National Institute of Mental Health] investerede,
om at arbejde i sygdomsmodellen,
om hvad man mener med psykologi,
er at, for 60 år siden, kunne ingen af lidelserne behandles --
det var udelukkende snyd og bedrag.
Og nu kan 14 af de lidelser behandles,
to af dem er faktisk helbredelige.
Og den anden ting der skete er at videnskaben udviklede sig,
en videnskab om mentale lidelser.
At vi fandt ud af at vi kunne tage slørede koncepter -- som depression, alkoholisme --
og måle dem med strenghed.
At vi kunne skabe en klassifikation af de mentale lidelser.
At vi kunne forstå kausaliteten af de mentale lidelser.
Vi kunne se på tværs af tiden på de samme mennesker --
mennesker, for eksempel, der var genetisk udsatte for skizofreni --
og spørge hvad bidraget af at pylre, af gener er,
og vi kunne isolere tredje variabler
ved at udføre eksperimenter på de mentale lidelser.
Og bedst af alt, var vi i stand til, i løbet af de sidste 50 år,
at opfinde lægemiddelbehandlinger og psykologiske behandlinger.
Og så var vi i stand til at teste dem rigoristisk,
i tilfældig orden, placebo kontrollerede design,
smide de ting ud der ikke fungerede, beholde de ting der aktivt gjorde.
Og konklusionen er at psykologi og psykiatri, i løbet af de sidste 60 år,
faktisk kan hævde at vi kan gøre ulykkelige mennesker mindre ulykkelige.
Og jeg mener det er fantastisk. Jeg er stolt af det.
Men det der ikke var godt, konsekvensen af det var tre ting.
Den første var moral,
at psykologer og psykiatere blev viktimologer, patologer,
at vores syn på menneskets natur var at hvis man var i problemer, så kunne man ikke reddes.
Og vi glemte at mennesker træffer valg og beslutninger.
Vi glemte ansvar. Det var den første omkostning.
Den anden omkostning var at vi glemte om jer derude.
Vi glemte om at forbedre almindelige liv.
Vi glemte om en mission til at gøre relativt ubekymrede mennesker lykkeligere,
mere tilfredse, mere produktive. Og "geni," "stort talent," blev et beskidt ord.
Ingen arbejder på det.
Og det tredje problem om sygdomsmodellen er,
i vores skynding med at gøre noget ved de mennesker med problemer,
i vores skynding med at gøre noget for at reparere skade,
gik det aldrig op for os at blive ved med at udvikle indgreb
til at gøre folk lykkeligere, positive indgreb.
Så det var ikke godt.
Så, det er det der fik folk som Nancy Etcoff, Dan Gilbert,
Mike Csikszentmihalyi og jeg selv til at arbejde for noget jeg kalder for positiv psykologi,
som har tre mål.
Det første er at psykologi bør være lige så opmærksom på
for menneskelig styrke som det er for svaghed.
Det bør være lige så opmærksom på at bygge styrke som at reparere skade.
Det bør være interesseret i de bedste ting i livet.
Og det bør være lige så opmærksom på at gøre almindelige menneskers liv tilfredsstillende,
og med genier, med at pleje et stort talent.
I løbet af de sidste 10 år og håbet for fremtiden,
har vi set begyndelsen på videnskaben om positiv psykologi,
en videnskab om hvad der gør livet værd at leve.
Det viser sig at vi kan måle forskellige former for lykke.
Og enhver af jer kan, gratis, gå til den hjemmeside
og tage en overdådighed af tests for lykke.
Man kan spørge, hvordan sparer man positive følelser op, mening,
flow, imod bogstavelig talt titusindevis af andre mennesker?
Vi skabte det modsatte af den diagnostiske manual over sindssygdomme:
en klassificering over styrkerne og dyderne der ser på forholdet mellem mænd og kvinder,
hvordan de er definerede, hvordan man diagnosticerer dem,
hvad der bygger dem og hvad der kommer i vejen for dem.
Vi blev klar over at vi kunne opdage årsagsforhold over de positive tilstande,
forholdet mellem aktiviteten i den venstre hjernehalvdel
og aktiviteten i den højre hjernehalvdel som årsag til lykke.
Jeg har brugt mit liv på at arbejde på ekstremt ulykkelige mennesker,
og jeg har stillet spørgsmålet,
hvordan ekstremt ulykkelige mennesker er forskellige fra alle jer andre?
Og for omkring seks år siden, spurgte vi til ekstremt lykkelige mennesker.
Og hvordan er de forskellige fra resten af os?
Og det viser sig at der er en måde.
De er ikke mere religiøse, de er ikke i bedre form,
de har ikke flere penge, de ser ikke bedre ud,
de har ikke flere gode omstændigheder og færre dårlige omstændigheder.
Den ene måde som de er forskellige på: de er ekstremt sociale.
De sidder ikke til et seminar på en lørdag morgen.
(Latter)
De tilbringer ikke tid selv.
Hver af dem er i et romantisk forhold
og hver af dem har et bredt udvalg af venner.
Men pas på her. Dette er kun korrelerede data, ikke årsager,
og det handler om lykke i den første Hollywood forstand som jeg vil tale om:
livlig lykke med fnis og godt humør.
Og jeg vil foreslå for jer at det ikke i nærheden af at være nok, om et øjeblik.
Vi fandt ud af at vi kunne begynde at kigge på indgreb i løbet af århundrederne,
fra Buddha til Tony Robbins.
Omkring 120 indgreb er blevet foreslået
der efter sigende gør folk lykkelige.
Og vi ser at vi har været i stand til at gøre mange af dem operative,
og vi udfører faktisk tilfældige studier
i virkeevne og effektivitet.
Det vil sige, hvilke af dem der faktisk gør folk vedvarende lykkeligere?
Om et par minutter, fortæller jeg jer om nogle af resultaterne.
Men resultatet af dette er at missionen jeg vil have at psykologi har,
ud over at det er dens mission at helbrede de mentalt syge,
og ud over dens mission om at gøre ulykkelige mennesker mindre ulykkelige,
er om psykologi faktisk kan gøre mennesker mere lykkelige?
Og for at stille det spørgsmål -- lykke er ikke et ord jeg bruger særlig meget --
har vi været nød til at brække det ned i det jeg mener man kan spørge om ved lykke.
Og jeg mener der er tre forskellige --
og jeg kalder dem forskellige, fordi forskellige indgreb bygger dem,
det er muligt at have den ene frem for den anden --
tre forskellige lykkelige liv.
Det første lykkelige liv er det behagelige liv.
Dette er et liv hvor man kan have så mange positive følelser som man overhovedet kan,
og evnerne til at forstærke det.
Det andet er et liv med engagement --
et liv i ens arbejde, som forælder, ens kærlighed, ens fritid, tiden stopper for en.
Det er det Aristoteles talte om.
Og for det tredje, det meningsfyldte liv.
Jeg vil sige lidt om hver af disse liv
og hvad vi ved om dem.
Det første liv er det behagelige liv og det er simpelthen, som vi bedst kan finde det,
er at have så mange af de glæder som man kan,
så mange positive følelser som man kan,
og lære evnerne -- nydelse, opmærksomhed -- det forstærker dem,
det strækker dem over tid og rum.
Men det behagelige liv har tre ulemper,
og det er derfor positiv psykologi ikke er lykke-ologi og grunden til det ikke stopper her.
Den første ulempe er at det viser sig at det lykkelige liv,
ens oplevelse af positive følelser, er arvelige,
omkring 50 procent arvelig, og, faktisk, ikke særlig modificerbar.
De forskellige tricks som Matthieu [Ricard] og jeg og andre kender
om at forøge antallet af positive følelser i ens liv
er 15 til 20 procent tricks, og får mere af det.
Det andet er at man vænner sig til positive følelser. Man vænner sig hurtigt til det, faktisk.
Det er ligesom fransk vanilje is, den første gang er 100 procent;
til den tid man er nede ved den sjette gang, er det væk.
Og, som jeg sagde, er det ikke specielt letpåvirkeligt.
Og dette fører til det andet liv.
Og jeg skal fortælle jer om min ven, Len,
for at tale om hvorfor positiv psykologi er mere end positive følelser,
mere end at bygge glæde.
I to af de tre store arenaer i livet, på det tidspunkt Len var 30,
var Len enorm succesrig. Den første arena var arbejde.
Da han var 20, var han aktiehandler.
Da han var 25, var han multimillionær
og chef for et aktiehandels firma.
Det andet, i leg -- han er national mester i bridge.
Men i livets tredje store arena, kærlighed, er Len en stor skuffelse.
Og grunden til han var det, var at Len er en kold fisk.
(Latter)
Len er indadvendt.
Amerikanske kvinder sagde til Len, når han datede dem,
"Du er ikke sjov. Du har ikke positive følelser. Skrid."
Og Len var rig nok til at være i stand til at have råd til en Park Avenue psykoanalytiker,
der i fem år prøvede at finde det seksuelle trauma
der på en eller anden måde låste de positive følelser inden i ham.
Men det viste sig at der ikke var noget seksuelt traume.
Det viste sig at -- Len voksede op i Long Island
og han spillede amerikansk fodbold og så amerikansk fodbold, og spillede bridge --
Len er i de nederste fem procent af det vi kalder positive følelsesmæssighed.
Spørgsmålet er, er Len ulykkelig? Og jeg vil sige han ikke er.
Modsat det psykologien fortalte os om den nederste 50 procent
af den menneskelige race i positiv følelsesmæssighed,
mener jeg Len er en af de lykkeligste mennesker jeg kender.
Han er ikke dømt til det helvede af ulykkelighed
og det er ikke fordi Len, som de fleste af jer, er enormt i stand til flow.
Når han gå på gulvet i American Exchange klokken 09:30 om morgenen,
stopper tiden for ham. Og den stopper indtil klokken lukker.
Når det første kort spilles,
indtil 10 dage senere, turneringen er ovre, stopper tiden for Len.
Og dette er nemlig det Mike Csikszentmihalyi har talt om,
om flow. Og det er forskelligt fra glæde på alle vigtige måder.
Glæde har rå følelser: man ved det sker. Det er tanker og følelser.
Men det Mike fortalte jer i går -- under flow, kan man ikke føle noget som helst.
Man er et med musikken. Tiden stopper.
Man har intens koncentration.
Og dette er nemlig karakteristikken for det vi mener er det gode liv.
Og vi mener der er en opskrift på det,
og det er at vide hvad ens største styrker er.
Og igen, der er en valid test
om hvad ens fem største styrker er.
Og så gentænke ens liv til at bruge dem så meget som man overhovedet kan.
Gentænke ens arbejde, ens kærlighed,
ens leg, ens venskab, ens rolle som forælder.
Bare et eksempel. En person jeg arbejdede med var pakker ved Genuardi's.
Hadede arbejdet.
Hun arbejder sig gennem universitetet.
Hendes bedste styrke var social intelligens,
så hun gentænkte det at pakke til at gøre mødet med hende
til det sociale højdepunkt af alle kunders dag.
Hun slog naturligvis fejl.
Men det hun gjorde var at tage hendes bedste styrker,
og gentænke arbejdet til at bruge dem så meget som muligt.
Det man får ud af det er ikke smil-hed.
Man ligner ikke Debbie Reynolds.
Man fniser ikke meget. Det man får er mere fordybelse.
Så det er det anden sti. Den første sti, positive følelser.
Den anden sti er eudaimonisk flow.
Og den tredje sti er mening.
Dette er den mest ærværdige af lykkelighederne, traditionelt set.
Og mening, i dette syn, består af -- meget parallelt til eudaimoni --
det består af at vide hvad ens største styrker er, og bruge dem
til at høre hjemme og i tjenesten af noget større end en selv.
Jeg nævnte at for alle tre former for liv, det behagelige liv,
det gode det, det meningsfulde liv, arbejder mennesker nu hårdt på spørgsmålet,
er der ting der ændrer vores liv for bestandig?
Og svaret lader til at være ja. Og jeg vil lige give jer nogle eksempler på det.
Det bliver gjort på en firkantet måde.
Det bliver gjort på samme måde som vi tester lægemidler for at se hvad der virkelig fungerer.
Så vi laver uddeler tilfældige test, placebo kontrolleret,
langtidsstudier af forskellige indgreb.
Og bare for at prøve den slags indgreb som vi ser har en effekt,
når vi lærer folk om det behagelige liv,
hvordan man får mere glæde i sit liv,
er en af ens opgaver at tage opmærksomheds- evnerne, nydelses-evnerne,
og man bliver udpeget til at designe en smuk dag.
Næste lørdag, sæt en dag til side, design en smuk dag for en selv,
og brug nydelse og opmærksomhed til at forstærke de glæder.
Og på den måde kan vi kan vise at det behagelige liv er forstærket.
Taknemmeligheds visit. I skal at gøre dette sammen med mig nu, hvis I vil være så venlige.
Luk øjnene.
Jeg vil gerne have jer til at huske på nogen der gjorde noget utrolig vigtigt
der ændrede jeres liv på en god måde,
og som I aldrig fik takket rigtigt.
Personen skal være i live. OK.
OK, nu kan I åbne jeres øjne.
Jeg håber I alle har sådan en person.
Jeres opgave, når I lærer taknemmeligheds-visitten,
er at skrive et 300-ords vidnesbyrd til den person,
ringe til dem på telefonen i Phoenix,
spørge om man kan komme på besøg, fortæl dem ikke hvorfor, vis jer hos deres dør,
man læser vidnesbyrden op - alle græder når dette sker.
Og det der sker når vi tester folk en uge senere, en måned senere,
tre måneder senere, er at de begge er mere lykkelige og mindre deprimerede.
Et andet eksempel er en styrke date, hvor man får par
til at identificere deres bedste styrke på styrke testen,
og så at designe en aften hvor begge bruger deres styrker,
og vi ser at dette styrke et forhold.
Og fornøjelse kontra filantropi.
Men det er så opmuntrende at være i en gruppe som denne,
hvor så mange af jer har gjort jeres liv til filantropi.
Jamen, mine bachelorstuderende og de mennesker jeg arbejder med har ikke opdaget dette,
så vi får faktisk menneske til at gøre noget altruistisk
og gøre noget sjovt, til at kontrastere det.
Og det man ser når man gør noget sjovt,
har det et firkantet bølge gang sæt.
Når man gør noget filantropisk for at hjælpe andre mennesker, varer det ved og ved.
Det er eksempler på positive indgreb.
Den næstsidste ting jeg vil sige er
at vi er interesseret i hvor meget livstilfredshed mennesker har.
Og dette er i virkeligheden det I handler om. Og det er vores mål variabel.
Og vi stiller spørgsmålet som en funktion af de tre forskellige liv,
hvor meget livstilfredshed får man?
Så vi spørger -- og vi har gjort dette i 15 gentagelser der involverer folk i tusindevis
i hvilken udstrækning har jagten på glæde,
jagten på positive følelser, de behagelige liv,
jagten på engagement, tiden der stopper for en,
og jagten på mening indflydelse på livstilfredshed?
Og vores resultater overraskede os, men de var modsat i forhold til det vi troede.
Det viser sig at jagten på glæde næsten ikke har nogen indvirkning på livstilfredshed.
Jagten på mening er det stærkeste.
Jagten på engagement er også meget stærkt.
Der hvor glæde betyder noget er hvis man har både engagement
og man har mening, så er glæde toppen af kransekagen.
Det vil sige, det fulde liv -- summen er større end de enkelte dele, hvis man har alle tre.
Omvendt, hvis man ikke har nogen af de tre,
det tomme liv, er summen mindre end de enkelte dele.
Og det vi nu spørger om er
følger præcis det samme forhold, fysisk helbred, morbiditet,
hvor længe man lever og produktivitet, det samme forhold?
Det vil sige, i en virksomhed,
er produktivitet en funktion af positive følelser, engagement og mening?
Er helbred en funktion af positiv engagement,
af glæde, og af mening i livet?
Og der er grund til at tro at svaret på begge de spørgsmål er ja.
Chris sagde at den sidste taler havde chancen for at prøve at integrere det han havde hørt,
Så dette var fantastisk for mig. Jeg har aldrig været til en sammenkomst som denne.
Jeg har aldrig set talere strække sig ud over sig selv så meget,
hvilket var en af de bemærkelsesværdige ting.
Men jeg fandt ud af at problemerne i psykologi så ud til at være parallelle
med problemerne i teknologi, underholdning og design på følgende måde.
Vi ved alle at teknologi, underholdning og design
har været og kan bruges til destruktive formål.
Vi ved også at teknologi, underholdning og design
kan bruges til at lindre fortvivlelse.
Og for øvrigt, forskellen mellem at lindre fortvivlelse
og bygge lykke er ekstrem vigtig.
Jeg tænkte, da jeg først blev terapeut for 30 år siden,
at hvis jeg var god nok til at gøre nogen ikke deprimerede,
ikke angste, ikke vrede, ville jeg gøre dem lykkelige.
Og det skete jeg aldrig. Jeg opdagede at det bedste man nogensinde kunne gøre var at komme til nul.
Men de var tomme.
Og det viser sig at evnerne til lykke, evnerne til det behagelige liv,
evnerne til engagement, evnerne til mening,
er forskellige fra evnerne til at lindre fortvivlelse.
Så, den parallelle ting holder
med teknologi, underholdning og design, mener jeg.
Det vil sige, det er muligt for disse tre chauffører af vores verden
at øge lykke, at øge positive følelser,
og det er typisk sådan de er blevet brugt.
Men når man opdeler glæde sådan som jeg gør det --
ikke kun positive følelser, det er slet ikke nok --
der er et flow i livet, og der er mening i livet.
Som Laura Lee fortalte os,
design, og, mener jeg, underholdning og teknologi,
kan bruges til at også øge meningsengagement i livet.
Så afslutningsvis, den ellevte grund til optimisme,
ud over over rumelevatoren,
tror jeg at med teknologi, underholdning og design,
kan vi faktisk øge mængden af tonnage
af menneskelig glæde på planeten.
Og hvis teknologi kan, i løbet af det næste årti eller to, øger det behagelige liv,
det gode liv og det meningsfyldte liv, det vil være godt nok.
Hvis underholdning kan kanaliserer til også at øge positive følelser,
mening, eudaimoni, vil det være godt nok.
Og hvis design kan øge positive følelser,
eudaimoni, og flow og mening,
vil det vi alle gør sammen blive godt nok. Tak.
(Bifald)