Я хочу почати з фрази "Г'юстоне, в нас проблема".
Починається друге покоління, у якому немає прогресу
в сфері польотів людини в космос. Фактично, ми деградували.
Є дуже велика ймовірність того, що ми втратимо здатність надихати нашу молодь
виходити в світ і продовжувати цю дуже важливу справу,
якою наш людський рід займався споконвіків.
Ця справа - те, що ми інстинктивно виходили
і пробиралися через важкі місця, переходили до більш ворожих місць,
і пізніше з'ясовували, мабуть, на власний подив, що саме тому ми і вижили.
І я доволі впевнений у тому,
що для нас не достатньо мати покоління дітей,
які вважають нормальним чекати з нетерпінням на покращену версію
мобільного телефону, в якому буде відео.
Вони повинні очікувати на дослідження; очікувати на колонізацію;
очікувати на наукові прориви.
Ми повинні надихати їх, тому що вони мають вести нас уперед
і допомогти нам вижити в майбутньому.
Я особливо стурбований тим, чим НАСА займається зараз і займатиметься протягом
наступних півтора десятиріч з цією новою доктриною Буша... Отакої, я помилився.
Є чітка вказівка не говорити тут про політику.
(Сміх)
Те, чого ми очікуємо з нетерпінням...
(Оплески)
Те, чого ми очікуємо з нетерпінням -
не лише натхнення наших дітей.
Теперішній план навіть не надає можливості
найбільш творчим людям цієї країни - космічним інженерам компаній Boeing та
Lockheed - вийти в світ, ризикнути та спробувати щось нове.
Ми повернемось на Місяць... Через 50 років?
І зробимо це з чітким наміром не вивчити нічого нового.
Мене це дуже турбує. В усякому разі, це -
основна думка, якою я хочу сьогодні поділитися з вами -
ми повинні надихати людей,
які потім будуть нашими великими лідерами.
Це - тема наших наступних 15 хвилин.
Я вважаю, що натхнення починається змалку -
від трирічного віку до 12-14 років.
Те, на що діти дивляться, є найважливішим.
Погляньмо на авіацію.
Був чудовий короткий чотирирічний період,
коли ставались дивовижні речі.
Він почався в 1908 році, коли брати Райт літали в Парижі, і кожен казав:
"О, я теж так можу". Зовсім небагато людей літали
на початку 1908. Через 4 роки, у 39 країнах з'явились сотні літаків,
тисячі пілотів. Літаки було винайдено завдяки природньому відбору.
Ви можете заперечити, що сучасні літаки проектуються на основі
інтелектуального дизайну, але такого не було, коли проектували ті перші літаки.
Перепробували щонайменш 30 000 різних речей,
і коли літак розбивався, а пілот гинув, такого більше не повторювали.
Якщо літак добре літав і успішно приземлявся,
то не завдяки досвідченим
пілотам, у яких від початку були хороші навики пілотування.
Таким чином ми, зробивши цілу купу спроб, тисячі спроб,
за той чотирирічний період винайшли концепцію літаків,
якими ми літаємо сьогодні. І саме тому вони такі безпечні,
бо ми зробили багато для того, щоб винайти те, що справді добре працює.
Цього не сталося з космічними польотами.
Було випробувано тільки два підходи - американський та російський.
Ну, хто був натхненний впродовж того часу?
З журналу "Aviation Week" мене попросили скласти список осіб,
які були ініціаторами та новаторами перших ста років авіації.
І я склав цей список і пізніше дізнався, що кожен з цих людей
був дитиною в період того чудового авіаційного ренесансу.
Авжеж, певні великі події ставалися і тоді, коли й я був малим.
Почалась ера реактивних двигунів; ера ракет. Вон Браун вчив, як потрапити
на Марс - і це було до першого супутника.
Це було в той час, коли Марс був у стократ цікавішим,
ніж зараз. Ми думали, що там є тварини;
ми знали, що там є рослини; кольори планети ж змінюються, чи не так?
Але, знаєте, НАСА все зіпсувала, бо вони послали туди роботів,
які приземлилися в самих пустелях.
(Сміх)
Погляньмо, що сталося (ця чорна лінія показує, як швидко коли-небудь літала
людина, червона - найкращі військові винищувачі,
а блакитна - комерційний авіатранспорт).
Ось тут стрибок, коли я був малим,
і я думаю, що це певною мірою надавало мені сміливості
вийти в світ і спробувати щось, чого інші не мали сміливості спробувати.
Ну, і що ж я робив, коли був малим?
Я не їздив на мотоциклі, не ходив до дівчат чи на танці,
і, гм, у нас тоді не було наркотиків. Зате я змагався з іншими у моделюванні літаків.
Я провів близько 7 років під час війни у
В'єтнамі, тестуючи літаки для Повітряних сил.
А потім я звик і охоче будував
літаки, які люди могли збудувати у власних гаражах.
Близько 3000 з них літають. Звісно, одним із них є
всесвітньо відомий Voyager. У 1982 я заснував іншу компанію,
яка зараз є моєю.
І ми розробляли більш, ніж одну модель літака щороку, починаючи з 1982.
Існує багато моделей, які я навіть не можу показати вам на цьому графіку.
Найбільш вражаючий літак всіх часів, на мою думку, було спроектовано
лише за декілька років після розробки першого робочого літака.
Ним користувались, доки він не застарів , тоді його вивели з експлуатації.
У 98-му ми повернулись до того, що було розроблено в 56-му. Що?!
Найбільш вражаючим космічним кораблем усіх часів, на мою думку,
був Lunar Lander компанії Grumman. Він був... знаєте, він приземлився на Місяці,
відлетів, не потребуючи обслуговування -
це дуже круто.
Ми втратили цю здатність. Ми покинули її в 72-му.
Його було розроблено три роки після першого польоту Гагаріна в космос в 72-му.
Три роки, а зараз ми цього не можемо. Божевілля.
Поговоримо дуже стисло про цикли інновацій, речі, які вдосконалюються,
над якими багато працюють; вони вимирають, коли їх заміняє щось інше.
Як правило, такі речі стаються кожні 25 років.
Вони тривають трохи більше, ніж 40 років. Ви можете застосувати це твердження до
різних видів технології. Одна цікава річ...
До речі, швидкість тут, перепрошую, подорож з вищою швидкістю
є основою цих інноваційних циклів. Тут її немає.
Ці два нові літаки літають з такою ж швидкістю, як і DC8, спроектований в 1958.
Важливо, що не може бути інноваційних циклів,
якщо уряд і розробляє, і використовує технологію.
Знаєте, хорошим прикладом, звісно, є мережа агентства DARPA.
Спершу комп'ютери використовували в артилерії, потім в податковій.
Але щойно коли ми їх отримали, то змогли повноцінно ними
користуватися, отримати від них найбільшу користь. Це має зробити приватний сектор.
Запам'ятайте це. Я розчарований в інноваціях...
Я шукав інноваційні цикли в космосі - і не знайшов.
Протягом першого року, після польоту в космос Гагаріна,
а через кілька тижнів Алана Шепарда, відбулося п'ять пілотованих
польотів в космос у світі - це протягом першого року.
У 2003 всі, кого Сполучені Штати посилали в космос, загинули.
У 2003 було всього три чи чотири польоти.
В 2004 було всього два польоти: польоти Російського Союзу
до міжнародної пілотованої станції. І я повинен був здійснити третій політ до
пустелі Мохаве з маленькою групою людей,
щоб всього польотів стало п’ять,
що стільки ж, скільки й у 1961.
Немає зростання. Немає діяльності. Немає нічого.
Це фото зроблене з корабля SpaceShipOne.
Сфотографовано з орбіти.
Наша мета - зробити так, щоб ви могли побачити це фото і отримати задоволення.
Ми вміємо здійснювати суборбітальні польоти, робимо це досить безпечно -
принаймні настільки ж безпечно, як і перші авіалінії, отже, це можливо.
Я хочу поговорити трохи про те, чому в нас була сміливість
спробувати це, попри те, що ми були малою компанією.
Перш за все, що станеться далі?
Перше виробництво буде об’ємним, з багатьма учасниками.
Ще одного учасника було оголошено минулого тижня.
І він буде суборбітальним,
позаяк немає можливості гарантувати безпеку, щоб
вислати людей на орбіту. Влада займалась цим -
три різні уряди займались цим 45 років,
і все одно 4% людей, які покидали атмосферу, загинули.
Ось. Якось не хочеться займатись справами з такими показниками безпеки.
Це буде дуже масштабно; ми думаємо, 100 000 людей полетять до 2020 року.
Я не можу сказати, коли це розпочнеться,
тому що я не хочу, щоб мої конкуренти знали мій графік.
Але, я думаю, як тільки це розпочнеться, ми знайдемо рішення,
і дуже скоро ви побачите курортні готелі на орбіті.
Це справді легко зробити, побудувати готель навколо Місяця,
щоб побачити такий гарний вигляд з вікна. Це буде справді класно.
Через те, що на Місяці немає атмосфери,
можна зробити еліптичну орбіту на відстані 10 футів, якщо захочеться.
О, це буде так весело.
(Сміх)
Добре. Мої критики кажуть: "Агов, Рутан просто витрачає
багато грошей мільярдерів на розважальні поїздки для мільярдерів.
Що це таке? Це не транспортна система, це просто розвага".
Раніше мене це непокоїло, а потім я подумав:
"Стривайте-но хвильку. Я купив свій перший комп’ютер Apple в 1978,
і купив його, щоб казати всім: "У мене вдома є комп’ютер, а у вас немає".
"Що ти на ньому робиш?" - "Приходь, на ньому є гра Frogger". Ось так.
(Сміх)
Не банківський комп’ютер чи комп’ютер компанії Lockheed,
саме домашній комп’ютер призначався для ігор.
Ціле десятиріччя він служив для розваг - ми навіть не знали, яке його призначення.
Але сталось так, що в нас було велике виробництво,
великий розвиток, велике вдосконалення і можливості, й так далі,
і комп'ютери з’явилися в достатній кількості будинків - ми були готові до нового винаходу.
Той винахідник сидить тут, у цьому залі.
Ал Ґор винайшов Інтернет, і саме тому
щось, що ми використовували вже рік, перепрошую,
ціле десятиріччя для розваг, стало всім - нашою торгівлею, нашими дослідженнями,
нашим спілкуванням і, якщо ми дозволимо хлопцям з Google
подумати ще деякий час, то зможемо додати ще десятки речей до списку. (Сміх)
Зовсім скоро ви вже не зможете переконати дітей,
що в нас вдома колись не було комп’ютерів.
Такі розваги є виправданими.
Добре. Я хочу показати вам один дещо перенасичений графік,
але на ньому мій прогноз того, що незабаром станеться.
А ще на ньому є ще одна річ, ось тут.
Є група людей, яка просунулась...
Ви не знаєте їх усіх, але ті, хто просунулись вперед,
були натхненні з самого малку, в віці від 3 до 15 років.
Ми надихнули їх полетіти на орбіту, а звідти - на Місяць,
саме в цей час.
Пол Аллен, Ілон Маск, Річард Бренсон, Джеф Безос, сім’я Ансарі,
яка зараз фінансує російську суборбітальну затію,
Боб Біґелов - приватну космічну станцію, і Кармак.
Ці люди беруть гроші і вкладають їх у цікаву сферу,
і я думаю, це набагато краще, ніж вкладати їх
у кращий мобільний телефон чи щось таке, але вони вкладають їх у дуже цікаві
сфери, і це приведе нас до великих можливостей,
це приведе нас до ще одного великого прориву
дасть нам змогу досліджувати й, врешті-решт,
колонізувати людство і не дати йому вимерти.
Їх надихав великий прогрес. Але гляньте на прогрес після цього.
Було декілька прикладів.
У військових був воєнний літак з найкращою продуктивністю,
SR71. Він пройшов повний життєвий цикл, заіржавів, перестав літати,
і був виведений з ужитку. Конкорд літав з удвічі більшою швидкістю.
Він пройшов життєвий цикл без конкуренції,
вийшов з експлуатації. І ми застрягли тут
з такими ж можливостями воєнних літаків
та комерційних літаків для авіаперельотів, які й були наприкінці 50-х.
Але є щось, що надихає наших дітей зараз.
Я маю на увазі ваших немовлят, а також
10-річних дітей.
Це "щось" - це те, що станеться дещо справді цікаве .
Відносно скоро ви зможете купити квиток
і полетіти вище й скоріше, ніж найпотужніший
робочий військовий літак. Такого раніше не бувало.
Фактично, вони застрягли тут з такою потужністю,
бо, ну знаєте, війна виграється за 12 хвилин, для чого ж тоді
щось краще?
Але я думаю, коли ви, хлопці, почнете купувати квитки і літати
в суборбітальні польоти в космосі, дуже скоро... Зачекайте хвильку,
то ми матимемо військові винищувачі
з можливостями суборбітальних польотів, і то дуже скоро.
Найцікавіше, що бізнесмени зроблять це першими.
Добре, я з нетерпінням чекаю на нову "расу космічних капіталістів", скажемо так.
Як ви пам’ятаєте, космічна гонка 60-х мала на меті зміцнити престиж нації,
бо ми програли перші два етапи.
Технічно ми їх не програли. Ми мали техніку, яка давала змогу
вийти на орбіту, коли Вон Браун летів у космос -
можна довести, що це не технічний програш.
"Спутнік" не був технічною втратою, проте він був втратою престижу.
Америка... Світ не побачив Америку як лідера в галузі технологій,
і це було серйозно.
А потім Алан Шеперд полетів через декілька тижнів після Гагаріна,
не місяців чи десятиріч. Тобто, в нас була можливість.
Але Америка програла. Ми програли. І через це зробили великий стрибок, аби
відновитися. Знову ж-таки, цікаво, що ми уступили
росіянам вже на початкових етапах.
Ви не можете купити квиток на комерційний рейс в космос в Америці -
такого немає. А в Росії можете.
Ви можете літати з російською технікою. Це доступно,
бо російська космічна програма має фінансові труднощі,
і для них непогано отримати 20 мільйонів там і тут за одне зайняте місце.
Це бізнес. Можна назвати це космічним туризмом. Вони також пропонують подорож
навколо Місяця, схожу на ту, яку пролетів Аполлон 8.
100 мільйонів баксів - агов, я можу полетіти на місяць.
Але, знаєте, чи могли б ви подумати в 60-х роках,
коли тривала космічна гонка,
що перші комерційні капіталістичні
квитки на Місяць продаватимуть на російські кораблі?
І чи подумали б ви, чи подумали б росіяни,
що коли хтось вперше полетить на Місяць на їхніх розвинутих кораблях, то
всередині будуть не росіяни? Може, це буде японський
або американський мільярдер? Химерно, бо, знаєте, так і є.
Але все ж, я думаю, нам треба перевершити їх знову.
Я думаю, ми побачимо успішну, дуже успішну
індустрію приватних польотів у космос. А те, чи ми перші, чи ні, насправді не має
значення. Росіяни справді запустили надзвуковий транспорт до Конкорда.
А потім здійснили декілька схожих польотів і вивели його з експлуатації.
Я думаю, ви вже спостерігаєте тенденцію, що стається,
коли пропонуються комерційні послуги.
Добре, ми ще поговоримо трохи про комерційний розвиток космічних польотів
людини. Ця маленька деталь вказує на
збільшення фінансування у 5 разів до 2020 року порівняно з теперішнім фінансуванням
НАСА. Хочу сказати вам, приблизно 1.5-1.7 мільярдів
вже інвестовано в приватні космічні польоти, які зовсім не урядові -
вже зараз, в цілому світі. Якщо почитати - "погуглити" це,
то ви дізнаєтесь про половину цих грошей, але виділено вдвічі
більшу суму, яку ще не витрачено,
але виділено і розплановано на наступні кілька років. Це немало.
Все ж я передбачаю, ця індустрія буде настільки прибутковою -
а вона точно прибуткова, коли люди летять в космос за 200 000 доларів, а провести
такий політ коштує вдесятеро менше -
це справді буде дуже прибутково.
Я також передбачаю, що інвестиції, які в це буде вкладено,
будуть приблизно такими, як половина суми, яку платник податків в США
витрачає на роботу над пілотованими космічними польотами НАСА.
І кожен долар, який буде вкладено, буде витрачений ефективніше
в 10 або 15 разів. І це означає, що до часу, коли ми дізнаємось про це,
прогрес у сфері польотів людини в космос, без грошей платників податків,
буде на рівні, приблизно в 5 разів вищому,
ніж теперішній бюджет НАСА польотів людини в космос.
І це тому, що це ми. Це приватна індустрія.
Ніколи не потрібно залежати від уряду, коли займаєшся чимось таким -
а ми залежали дуже довго. Попередники НАСА
не розробили повітряного лайнера й не створили авіаліній.
Але НАСА розробляє космічний лайнер, як і завжди,
і запускає лише космічні лінії. І ми відступили від цього,
бо це нас лякає. Але з червня 2004 року,
коли я продемонстрував, що маленька група людей таки може це зробити,
може розпочати, з того часу все змінилось.
Всім дуже дякую.
(Оплески)