Haluan aloittaa sanomalla, Houston, meillä on ongelma.
Jo toinen sukupolvi menossa ilman edistystä
miehitetyissä avaruuslennoissa. Itse asiassa, olemme taantuneet.
On hyvin mahdollista, että menetämme kykymme innostaa nuorisoamme
jatkamaan tätä tärkeää asiaa,
jota olemme lajina aina tehneet.
Olemme vaistomaisesti kiivennet yli vaikeiden paikkojen,
menneet vihamielisemmille alueille
ja myöhemmin huomanneet, ehkä yllätykseksemme, että siitä syystä selviydyimme.
Olen vahvasti sitä mieltä
että ei riitä kun kasvatamme sukupolvia, jotka ajattelevat
että on OK vain odottaa parempaa versiota
videokännykästä.
Heidän tulee odottaa innolla tutkimusmatkoja ja kolonisaatiota,
heidän tulee odottaa läpimurtoja.
Meidän tulee innostaa heitä, sillä heidän tulee johtaa meitä
ja auttaa meitä selviytymään tulevaisuudessa.
Olen erityisen huolestunut siitä mitä NASA tekee näillä uusilla Bushin opeilla --
seuraavan puolentoista vuosikymmenen ajan -- Voi hemmetti. Nyt minä mokasin.
Meillä on täällä erityisen tarkat ohjeet olla puhumatta politiikasta.
(Naurua)
Mitä odotamme --
(Suosionosoituksia)
mitä odotamme nyt
ei ole vain lastemme innostus,
mutta nykyinen suunnitelma ei salli edes
tämän maan luovimpien ihmisten -- Boeingin ja Lockheedin avaruusinsinöörien
mennä ottamaan riskejä ja yrittämään uusia asioita.
Olemme nyt palaamassa Kuuhun -- 50 vuotta myöhemmin --
ja teemme sen hyvin tarkasti suunnitellen niin, ettemme opi mitään uutta.
Se vaivaa minua todella.
Joka tapauksessa, tämä on asiani lähtökohtana,
että palaisimme innostaamaan ihmisiä, joista myöhemmin tulee
suuria johtajiamme.
Se on teemani seuraavien 15 minuutin ajan.
Mielestäni innostus syntyy jo hyvin nuorella iällä:
kolmevuotiaassa aina 12- 14-vuotiaaksi asti.
Tärkeintä on se mitä he näkevät.
Otetaan tilannekatsaus ilmailusta.
Lyhyen, neljän vuoden ajanjakson aikana
tapahtui ihmeellisiä asioita.
Se alkoi 1908, kun Wrightin veljekset lensivät Pariisissa, ja kaikki sanoivat,
"Hei, minäkin voin tehdä noin." Vain muutama ihminen oli lentänyt vuoden 1908 alussa.
Neljässä vuodessa 39 maalla oli satoja lentokoneita ja tuhansia lentäjiä.
Luonnonvalinta vaikutti lentokoneiden kehitykseen.
Voidaan sanoa että nykyiset lentokoneet suunnitellaan älykkäästi,
mutta varhaisissa lentokoneissa ei oikeastaan ollut älykästä suunnittelua.
Mahdollisesti vähintään 30 000:a eri ratkaisua yritettiin
ja kun kone syöksyi maahan tappaen lentäjän -- ei yritetä tuota uudestaan.
Jotkut koneet lensivät ja laskeutuivat ihan hyvin,
ja koska koulutettuja lentäjiä ei ollut,
niillä oli, määritelmän mukaan, hyvät lento-ominaisuudet.
Joten tekemällä tuhansia yrityksiä tuon neljän vuoden aikana,
keksimme konseptin lentokoneelle,
jota lennämme tänäkin päivänä. Ne ovat niin turvallisia siksi,
että käytimme monta mahdollisuutta löytääksemme sen mikä niissä on hyvää.
Niin ei ole tapahtunut avaruuslentojen osalla.
Vain kahta konseptia on koitettu -- Yhdysvallat kahta ja venäläiset yhtä.
No, ketkä inspiroituivat tuona ajanjaksona?
Aviation Week pyysi minua tekemään listan henkilöistä,
joilla oli mielestäni suurin vaikutus ilmailun ensimmäisten sadan vuoden aikana.
Kirjoitin heidän nimensä ja huomasin että heistä jokainen
oli pieni lapsi ilmailun upean renesanssin aikana.
No, mitä tapahtui kun minä olin pieni lapsi -- joitain kovia juttuja myös.
Suihkukoneiden ja ohjusten aikakausi alkoi.
Von Braun näytti kuinka mennään Marsiin -- ja tämä oli ennen Sputnikia.
Tuolloin Mars oli hemmetin paljon kiinnostavampi kuin nykyisin.
Ajattelimme että siellä olisi eläimiä.
Tiesimme siellä olevan kasvillisuutta. Värit vaihtuivat, eikö?
Mutta sitten NASA mokasi lähettämällä sinne robotteja
jotka laskeutuivat ainoastaan aavikoille.
(Naurua)
Jos katsotaan mitä tapahtui -- musta viiva näyttää kuinka nopeasti on koskaan lennetty
ja punainen viiva tarkoittaa parhaita sotilashävittäjiä
ja sininen viiva tarkoittaa kaupallista ilmailua.
Huomaatte että tässä on iso hyppäys. Kun olin pieni lapsi
luulen että se antoi minulle rohkeutta yrittää jotakin
mihin muilla ei rohkeus riittänyt.
No, mitä sitten tein nuorena?
En harrastanut hotrodeja ja tyttöjä ja tanssimista.
Ja, no, silloin ei ollut huumeitakaan. Minä kilpailin mallilennokeilla.
Vietin seitsemän vuotta Vietnamin sodan aikana
koelentäen ilmavoimien lentokoneita.
Sen jälkeen minulla oli hauskaa rakentaessani lentokoneita,
joita ihmiset voisivat rakentaa autotalleissaan.
Ja noin 3000 näistä lentää. Tietysti, yksi niistä
on maapallon kiertänyt Voyager. Perustin toisen yhtiön -82,
joka on nykyinen yhtiöni.
Olemme kehittäneet vähintään yhden uuden konetyypin joka vuosi vuodesta 1982.
Monia malleja en voi edes näyttää tällä kartalla.
Mielestäni kaikkien aikojen vaikuttavin lentokone suunniteltiin
vain kymmenisen vuotta ensimmäisen toimivan suihkumoottorin jälkeen.
Se pysyi käytössä kunnes oli liian ruosteinen lentämään.
Palasimme -98 johonkin joka oli kehitetty vuonna -56. Mitä?
Mielestäni kaikkien aikojen vaikuttavin avaruusalus
oli Grummanin Lunar Lander. Se, kuten tiedätte, laskeutui Kuuhun,
nousi sieltä, eikä tarvinnut huoltohenkilöstöä --
aika siistiä.
Olemme menettäneet tuon kyvyn. Hylkäsimme sen vuonna -72.
Tämä laite suunniteltiin kolme vuotta Gagarin ensimmäisen, vuoden 1961 avaruuslennon jälkeen.
Kolme vuotta, emmekä pysty siihen nyt. Hullua.
Lyhyesti, innovaatiosyklit kasvavat kun niiden ympärillä on toimintaa.
Ne kuihtuvat kun tulevat korvatuiksi jollain muulla.
Näin on tapana tapahtua joka 25. vuosi.
Ne ovat 40 vuoden pituisia, osittain päällekkäin.
Sama pätee kaikkiin teknologioihin.
Mielenkiintoinen asia tässä on nopeus. Tämän innovaatiojakson otsikkona --
on suur-nopeudella matkustus. Sitä ei ole enää.
Nämä kaksi uutta lentokonetta kulkevat samalla nopeudella kuin DC8 vuodelta 1958.
Tässä tulee tärkeä juttu. Innovaatiosyklejä ei synny --
jos keksintö on valtion kehittämä ja sen käytössä.
Hyvä esimerkki on DAPRA -verkko.
Ensin tietokoneita käytti tykistö, sitten IRS (verohallitus).
Kun me saimme ne, nyt niistä on hyötyä kaikilla toiminnan tasoilla.
Sen on tapahduttava yksityissektorilla.
Pitäkää se mielessä.
Olen turhaan etsinyt innovaatiosykliä avaruudesta.
Ensimmäisenä vuonna, jonka aloitti Gagarinin avaruuslento,
ja jota seurasi Alan Shepherd muutamia viikkoja myöhemmin,
maailmassa tehtiin viisi mieihitettyä avaruuslentoa.
Vuonna 2003 jokainen jonka Yhdysvallat lähetti avaruuteen sai surmansa.
Vuonna 2003 oli vain kolme tai neljä lentoa.
Vuonna 2004 oli vain kaksi lentoa; kaksi venäläistä Soyuz -lentoa kansainväliselle avaruusasemalle.
Minun oli tehtävä kolme lentoa Mojaven aavikolla
pienen, parin tusinan ihmisen ryhmäni kanssa
saadakseni kokonaisluvuksi viisi,
joka on sama kuin vuonna 1961.
Ei ole kasvua, ei toimintaa, ei mitään.
Tämä kuva on otettu SpaceShipOne:sta.
Tämä toinen on otettu kiertoradalta.
Tavoitteenamme on että voisitte itse nauttia tästä näkymästä.
Tiedämme kuinka lennetään suborbitaalisesti turvallisesti,
tai ainakin yhtä turvallisesti kuin varhaiset matkustajalentokoneet.
Haluan kertoa miksi meillä pienenä yhtiönä
oli rohkeutta yrittää moista.
Ensinnäkin, mitä seuraavaksi tapahtuu?
Tämä tulee olemaan suuren volyymin toimiala, paljon toimijoita.
Viime viikolla julkistettiin taas yksi.
Toiminta tulee olemaan suborbitaalista siitä syystä,
että ei ole olemassa ratkaisuja, joilla voitaisiin lennättää matkustajia kiertoradalle
tarpeeksi turvallisesti. Valtiot ovat tehneet sitä --
Kolme maata on tehnyt sitä 45:n vuoden ajan,
ja neljä prosenttia ilmakehän jättäneistä ihmisistä on kuollut.
Sellaisilla turvallisuustilastoilla ei pyöritetä bisnestä.
Volyymi tulee olemaan hyvin suuri. Uskomme, että 100 000 ihmistä lentää vuoteen 2020 mennessä.
En voi kertoa milloin se alkaa,
sillä en halua kilpailijoiden tietävän aikatauluani.
Mutta kun se alkaa, löytyy ratkaisuja.
Ja pian näette lomahotelleja kiertoradalla.
Ja kuun ympäri lentäminen, mikä on helppo toteuttaa,
jotta saisitte hienot näkymät. Siitä tulee todella hienoa.
Koska kuulla ei ole ilmakehää --
voit elliptisellä radalla ohittaa sen vaikka kolmen metrin etäisyydeltä jos haluat.
Siitä tulee todella hauskaa.
(Naurua)
OK. Kriitikot sanovat, "Rutan vain tuhlaa miljardöörien rahoja
luodakseen heille huviajeluita.
Mikä tämä on? Ei mikään kuljetusmenetelmä vaan pelkkää huvitusta."
Ennen se vaivasi minua ja aloin ajatella, että hetkinen.
Ostin ensimmäisen Apple tietokoneeni 1978.
Ja ostin sen jotta voisin sanoa, "Minullapa on tietokone ja sinulla ei.
'Mihin käytät sitä?' Tule katsomaan. Sillä voi pelata Froggeria." OK.
(Naurua)
Pankin ja Locheedin tietokoneet eivät niinkään,
mutta kotitietokoneet olivat pelaamista varten.
Kokonaisen vuosikymmenen se oli vain hauskanpitoon -- emme edes tienneet mitä varten se oli olemassa.
Mutta mitä tapahtuikaan. Kun meillä oli suuri teollisuus,
suuri kehitys, suuri edistys ja kyky jne,
ja niitä tuli tarpeeksi useaan kotiin, me olimme kypsiä uudelle keksinnölle.
Ja keksijä on täällä yleisössä.
Al Gore keksi internetin ja siksi jostain mitä käytimme
vuoden -- anteeksi, kokonaisen vuosikymmenen hauskanpitoon,
tulikin kaikki -- kanssakäymis-, tutkimus- ja kommunikointivälineemme
ja jos annamme Googlen kavereiden miettiä vielä pari viikkoa lisää,
voimme lisätä tusinan verran asioita tuohon listaan.
Eikä mene enää kauan, kun ette voi enää vakuuttaa lapsille,
että meillä ei ole aina ollut tietokoneita kodeissamme.
Niinpä hauskuutta voidaan puolustaa.
OK. Haluan näyttää erään kaavion.
Tämä on ennusteeni siitä mitä tulee tapahtumaan.
Se tuo myös esiin erään asian.
Ryhmä ihmisiä on ilmoittautunut --
ette tunne heitä kaikkia -- mutta nuo ilmoittautuneet saivat innoituksensa
ollessaan vielä lapsia, 3 - 15-vuotiaita,
kun matkasimme kiertoradalle ja kuuhun
juuri tänä ajanjaksona.
Paul Allen, Elan Musk, Richard Branson, Jeff Bezos, Ansarin perhe,
joka rahoittaa nyt venäläisten suborbitaalihanketta,
Bob Bigelow, yksityinen avaruusasema, ja Carmack.
Nämä ihmiset sijoittavat rahaa hyvin mielenkiintoiselle alalle,
ja mielestäni näin on parempi kuin että he sijoittaisivat sitä
parempiin matkapuhelimeen tai johonkin -- mutta he sijoittavat sitä hyvin innostavalle alalle
ja antavat meille tämän kyvyn
ja se johtaa meidät seuraavaan suureen juttuun
ja antaa meille mahdollisuuden tutkia. Luulen, että lopulta
se mahdollistaa avaruuden asuttamisen ja estää meitä kuolemasta sukupuuttoon.
Heitä innosti suuri edistys, mutta katsokaa edistystä sen jälkeen.
Meillä on pari esimerkkiä.
Suorituskykyisin sotilaslentokone oli SR-71.
Se oli käytössä koko elinkaarensa ajan. Tuli liian ruosteiseksi lentämään
ja poistettiin käytöstä. Concorde tuplasi lentomatkustusnopeuden.
Se ei kohdannut kilpailua koko käyttöaikanaan.
Se poistettiin käytöstä ja olemme taas jumissa täällä
saman suorituskyvyn sotilaskoneiden
ja liikennekoneiden kanssa kuin meillä oli 50-luvun lopulla.
Mutta jotakin lapsia innostavaa on nyt tekeillä.
Tarkoitan, että jos teillä nyt on vaikka vauva
tai kymmenvuotias lapsi.
Jotakin hyvin kiinnostavaa on tapahtumassa.
Suhteellisen pian on mahdollista ostaa lippu
ja lentää korkeammalle ja nopeammin kuin suorituskykyisimmät sotilaskoneet.
Näin ei ole ollut koskaan ennen.
Ne ovat juuttuneet tälle suoituskyvyn tasolle syystä että,
no, jos sodan voi voittaa 12 minuutissa
niin miksi tarvita mitään parempaa?
Mutta luulen, että kun alatte ostamaan lippuja
ja lentämään suborbitaalilentoja avaruuteen, pian -- hetkinen,
hyvin pian tulee myös sotilashävittäjiä
joilla on sama kyky, ja luultavasti hyvinkin pian.
Mutta mielenkiintoista on, että kaupallisen puolen kaverit tekevät sen ensin.
Odotan innolla uutta kapitalistista avaruuskilpaa. Aloitetaan se.
Muistatte että 60-luvulla avaruuskilpaa käytiin kansallisesta arvovallasta,
sillä hävisimme kaksi ensimmäistä virstanpylvästä.
Teknisesti emme hävinneet. Tosiasiassa meillä oli välineet laittaa jotakin kiertoradalle,
jos olisimme antaneet Von Braunin tehdä sen.
Voidaan väittää että teknisesti se ei ollut häviö.
Sputnik ei ollut teknisesti häviö, mutta arvovaltahäviö se oli.
Maailma ei nähnyt Amerikkaa teknologiajohtajana,
ja se oli iso asia.
Lennätimme Alan Shepherdia viikkoja Gagarinin jälkeen,
ei kuukausia tai vuosikymmeniä tai muuta. Eli meillä oli kykyä.
Mutta Amerikka hävisi. Ja toipuaksemme teimme suuren harppauksen.
Mielenkiintoista on, että olemme taas hävinneet venäläisille
ensimmäiset kaksi virstanpylvästä.
Ameriikasta ei voi ostaa lippua lentääkseen avaruuteen.
Venäjältä sellaisen voi ostaa.
Voidaan lentää venäläisellä laitteistolla. Se on mahdollista,
sillä Venäjän avaruusohjelma on henkihieverissä,
ja heistä on mukavaa saada jostain 20 miljoonaa yhtä istumapaikkaa vastaan.
Se on kaupallista. Se voidaan määritellä avaruusturismiksi.
He tarjoavat myös matkaa kuun ympäri, kuten Apollo 8 sen teki.
100 miljoonaa taalaa -- hei, minä pääsen kuuhun.
Mutta oltaisiinko 60-luvulla osattu ajatella,
kun avaruuskilpailu oli käynnissä,
että ensimmäinen kaupallinen kapitalistinen tapa
ostaa lippu ja lentää kuuhun tehtäisiin venäläisellä laitteistolla?
Ja olisitteko te tai venäläiset ajatelleet,
että kun heidän kehittämällään laitteistollaan matkataan ensi kerran kuuhun,
matkustajat eivät olisi venäläisiä? Ehkä mahdollisesti siellä on japanilainen
tai amerikkalainen miljardööri? Todella kummallista.
Joka tapauksessa, mielestäni meidän on voitettava heidät taas.
Tulemme vielä näkemään erittäin menestyksekkään yksityisen avaruuslentoalan.
Ei ole väliä olemmeko ensimmäisiä vai emme.
Venäläiset itseasiassa lensivät yliäänikuljetuskonetta ennen Concordea.
He tekivät sillä muutaman rahtilennon ja poistivat sitten käytöstä.
Mielestäni samansuuntainen vastaavuus näkyy tässä,
kun tarjoamme kaupallisuutta.
OK. Puhutaan hieman kaupallisuuden kehityksestä miehitetyissä avaruuslennoissa.
Tämä sanoo, että se on viisi kertaa suurempi
kuin NASA:n panos vuonna 2020.
Jo nyt ei-valtiolliset investoinnit
yksityiseen avaruuslentämiseen ovat 1,5-1,7 miljardia dollaria.
Nyt jo, maailmanlaajuisesti. Jos googlaatte
niin löydätte noin puolet rahoista, mutta sitä on myönnetty kaksinkertaisesti.
Ei vielä käytetty mutta myönnetty
ja suunniteltu seuraaviksi muutamaksi vuodeksi. Se on iso juttu.
Ennustan, että niin tuottavaa kuin tästä alasta tuleekin
ja se on taatusti tuottavaa kun 200 000 dollarilla lennätät ihmisiä
jollakin jonka käyttökustannukset ovat siitä vain kymmeneosa,
tai vähemmän -- se tulee olemaan hyvin tuottavaa.
Ennustan myös, että tähän virtaavat investoinnit
tulevat olemaan suuruudeltaan noin puolet siitä mitä Yhdysvaltain veronmaksajat
käyttävät NASA:n miehitettyjen avaruusalusten työhön.
Ja jokainen tähän virtaava dollari käytetään 10-15 kertaa tehokkaammin.
Se tarkoittaa, että ennen kuin huomaammekaan,
miehitetyt avaruuslennot ilman veronmaksajien rahoja
kehittyvät tasolle joka on noin viisi kertaa korkeampi
kuin NASA:n nykyinen miehitettyjen lentojen budjetti.
Se on meidän, yksityisen toimialan ansiota.
Ei pitäisi koskaan olla riippuvainen valtionjohdosta tällaisissa asioissa --
niin kuin olemme olleet jo kauan. NACA, NASA:n edeltäjä
ei koskaan kehittänyt liikennekonetta eikä johtanut lentoyhtiötä.
Mutta NASA kehittää avaruusliikennekonetta, kuten aina,
ja johtaa ainoaa avaruuslentoyhtiötä, OK. Olemme loitontuneet siitä
sillä pelkäämme sitä. Mutta alkaen kesäkuusta 2004,
kun näytin että pienikin ryhmä todella pystyy siihen,
kaikki on muuttunut.
OK. Kiitoksia paljon.
(Suosionosoituksia)