Chci začít těmito slovy: Houstone, máme problém.
Vcházíme do druhé generace bez pokroku
co se týče letů člověka do vesmíru. Vlastně dochází k regresu.
S velkou pravděpodobností ztrácíme schopnost inspirovat mladé generace,
aby pokračovaly v této nesmírně důležité záležitosti,
kterou jsme už jako druh započali.
Instinktivně jsme vyšli ven,
navštívili neschůdná místa, šli do nehostinných prostředí,
abychom později zjistili, snad k našemu překvapení, že tohle je důvod, proč jsme přežili.
Velmi silně cítím,
že pro nás není příliš správné, abychom měli generace dětí,
které si myslí, že je fajn těšit se na lepší verzi
mobilního telefonu s lepšími hrami.
Je potřeba, aby se těšily na objevování, aby se těšily na kolonizování,
aby se těšily na průlomové objevy.
Je nezbytné, abychom je inspirovali, protože nás v budoucnu budou vést
a pomohou nám v budoucnu přežít.
Mám konkrétní problém s tím, co v současnosti dělá NASA pod Bushovým vedením,
který na příští jeden a půl dekády -- zatraceně, tohle jsem neměl.
Máme velmi konkrétní instrukce, abychom zde nemluvili o politice.
(Smích)
Co nás má zajímat --
(Potlesk)
co nás má zajímat,
není pouze inspirování našich dětí,
ale i současný stav, který rozhodně nedovoluje,
aby nejkreativnější lidi v této zemi -- inženýři z vesmírného programu
Boeingu a Lockheedu -- přijali rizika a začali vyvíjet nové věci.
Vrátíme se na Měsíc... po padesáti letech?
Hodláme to udělat velice svérázným způsobem, tedy že jsme se za tu dobu nic nového nenaučili.
Jsem tím velice znepokojen. Každopádně,
podstatou věci, o kterou se s vámi chci dnes podělit, je,
že záleží na tom, jak inspirujeme lidi,
kteří budou našimi budoucími vůdci.
To je moje téma pro následujících 15 minut.
Myslím si, že inspirace začíná, když jsme velmi mladí:
od tří do dvanácti až čtrnácti let.
Co mají tyto děti možnost sledovat, je pro ně nejdůležitější věcí.
Podívejme se na momentku z letectví.
Bylo zde krátké, ale naprosto úžasné čtyřleté období,
kdy se děly podivuhodné věci.
Začalo to roku 1908, kdy bratři Wrightové létali v Paříži a každý říkal:
"Ach, to přece dokážu taky!" Bylo jen pár lidí,
kteří létali na začátku roku 1908. Za čtyři roky pak mělo 39 zemí stovky letadel,
tisíce pilotů. Letadla byla stvořena přírodním výběrem.
V současnosti ale můžeme vidět, že naše dnešní letadla tvoří inteligentní návrhář,
ten ale neexistoval v době začátků letadel a letectví.
Pravděpodobně se vyzkoušelo přinejmenším 30 000 různých věcí,
které havarovaly, zabily pilota a už se v nich dál nepokračovalo.
Těch pár, které letěly a bezpečně přistály, pokračovaly dále.
Už z definice
neexistovali vycvičení letci, kteří by měli vynikající letecké kvality.
Takže zkoušením obrovské hromady pokusů, tisíců pokusů,
během tohoto čtyřletého období, jsme vymysleli principy letadel,
které fungují do dnešních dnů. To je důvod, proč jsou tak bezpečná,
protože jsme měli dost příležitostí zjistit, co je správné.
K tomuto vůbec nedošlo v případě kosmických letů.
Vyzkoušely se pouze dva způsoby -- dva ve Spojených státech a jeden v Rusku.
Takže, kdo byl inspirován v tomto období?
Časopis Aviation Week mě požádal, abych sepsal seznam těch,
o kterých si myslím, že byli hybateli letectví v jeho prvních 100 letech.
Sepsal jsem seznam a později jsem zjistil,
že všichni byli malými dětmi v téhle úžasné renesanci letectví.
V době mého dětství se udály taky pořádné věci.
Začala éra proudového letectví. Byl tu Wernher von Braun,
který nám ukazoval, jak se dostat na Mars, ještě v době před Sputnikem.
Byla to doba, kdy byl Mars zatraceně zajímavější než je dnes.
Mysleli jsme si, že by tam mohla žít zvířata;
věděli jsme, že tam jsou rostliny; mění přece barvy, ne?
Ale jak víte, NASA to všechno podělal, protože tam poslal roboty,
kteří přistáli kdesi v pouštích.
(Smích)
Když se podíváte, co se stalo -- ta černá čára ukazuje, jak nejrychleji člověk kdy letěl
a červená čára ukazuje dnešní stíhací stroje,
zatímco modrá ukazuje civilní leteckou přepravu.
Všímáte si, že je zde obrovský skok v době, kdy jsem byl malý --
myslím si, že to mělo co dělat s odvahou, kterou mi to dodalo,
že jsem šel zkoušet věci, které ostatní lidi neměli odvahu zkusit.
Nuže, co jsem jako malý dělal?
Nevrtal jsem se v autech, nechodil s děvčaty tancovat
a nebral jsem drogy. Účastnil jsem se modelářských soutěží letadel.
Strávil jsem asi sedm roků v průběhu války ve Vietnamu
zkoušením letadel pro americké letectvo.
A pak jsem si užíval hodně zábavy vytvářením letadel,
která by si mohli lidé postavit ve svých garážích.
Létá jich kolem 3 000. Jedním z nich je i Voyager,
který obletěl Zemi. Založil jsem v roce 1982 další společnost,
kterou vedu dodnes.
Od roku 1982 jsme vyvinuli více než jedno nové letadlo ročně.
Je jich tolik, že je tu teď všechny ani nemůžu ukázat.
Nejpůsobivější letadlo, podle mě, které kdy bylo vytvořeno,
vzniklo pouze tucet let po prvních stíhacích strojích.
Zůstalo ve službě do doby, dokud nebylo příliš rezavé na to, aby létalo dále.
V roce 1998 jsme se vrátili k něčemu, co bylo vyvinuto v roce 1956. Cože?
Nejpůsobivější vesmírná loď všech dob, podle mě,
byl lunární modul společnosti Grumman. Přistál na Měsíci,
vzlétl z Měsíce, nepotřeboval žádné údržbáře,
je to vážně frajeřina.
O tuhle schopnost jsme ale přišli. Zbavili jsme se jí v roce 1972.
Tahle věc byla navržena tři roky po Gagarinově prvním kosmickém letu v roce 1961.
Tři roky. A v dnešní době ji nejsme schopni udělat. Šílené.
Stručně řeknu něco o inovačních cyklech. Věci rostou,
dosáhnou vrcholné aktivity a umírají, když je nahradí něco jiného.
Tohle se děje každých 25 let.
40letá období, která se překrývají. Tohle platí o všech
typech technologií. Zajímavou věcí je --
mimochodem, rychlost, promiňte, středobodem inovačních cyklů
je vyšší cestovní rychlost. Tady už žádný nárust není.
Tato dvě nová letadla jsou stejně rychlá jako byla DC-8 v roce 1958.
Je tu potentát, kvůli kterému nemáme inovační cykly -- vláda.
Protože vláda vyvíjí a vláda používá.
Jak víte, dobrým příkladem je ARPANET.
Počítače byly nejdříve používány pro dělostřelectvo, pak pro finančnictví.
Ale jakmile jsme se k nim dostali, dospěli jsme k možnostem,
ze kterých může mít prospěch každý. Dosáhl toho soukromý sektor.
Na to nezapomeňte. Sepsal jsem si inovace --
hledal jsem inovační cykly ve vesmírném programu. Žádný jsem nenašel.
V úplně prvním roce, který začal, když Gagarin vzlétl do vesmíru,
a pár týdnů po něm i Alan Shepard, se uskutečnilo pět
vesmírných letů s posádkou -- to bylo úplně první rok.
V roce 2003 každý, koho Spojené státy poslaly do vesmíru, zahynul.
A to se ten rok uskutečnily jen 3 nebo 4 lety.
V roce 2004 se uskutečnily jen dva lety. Dva lety ruských Sojuzů
k Mezinárodní vesmírné stanici. A já jsem uskutečnil tři v poušti Mojave
se svojí malou skupinou dvou tuctů lidí,
čímž jsme dosáhli dohromady pěti letů,
které se uskutečnily v roce 1961.
Není zde žádný růst. Žádná aktivita. Není zde nic.
Tohle je obrázek pořízený ze SpaceShipOne.
Tohle je obrázek pořízený z oběžné dráhy.
Naším cílem je, abyste i vy mohli tento pohled zažít.
Víme, jak pořádat suborbitální lety, udělat je dostatečně bezpečné --
přinejmenším stejně bezpečné jako byly první aerolinky -- to zvládneme.
Myslím, že bych vám chtěl říct něco málo o tom, proč jsme měli odvahu
tohle zkusit jako malá společnost.
Nejdříve ze všeho, co bude následovat?
První společnost bude mít velký vliv, bude velkým hráčem.
Je ohlášen další let na příští týden.
Bude suborbitální. Důvod, proč bude suborbitální, je ten,
že není řešení pro adekvátní bezpečnost
pro veřejné lety na oběžnou dráhu. Vláda lety na oběžnou dráhu provozuje --
tři vlády takové lety provozují po 45 let
a přesto jsou stále 4 procenta lidí, kteří když opustili atmosféru, zemřeli.
To je důvod, proč nechceme rozjet podnikání s tímto prahem bezpečnosti.
Byl by velice velký zájem. Myslíme, že v roce 2020 poletí 100 000 lidí.
Nemohu vám říct, kdy tohle začne,
protože nechci, aby mí soupeři znali můj harmonogram.
Ale myslím, že jakmile se to stane, najdeme řešení,
a to velice rychle, abyste spatřili resorty a hotely na oběžné dráze.
Provést se dá skutečně jednoduchá věc, jako je oblet Měsíce,
takže budete mít krásný výhled. A to by bylo parádní.
Protože Měsíc nemá atmosféru --
můžete letět po eliptické oběžné dráze a minout jej klidně ve vzdálenosti 10 stop.
Tohle bude obrovská legrace.
(Smích)
Fajn. Moji odpůrci říkají: "Hele, Rutan utrácí
peníze miliardářů za projížďky pro miliardáře.
Co to má být? Tohle není žádný dopravní systém. To je jen pro zábavu."
A já tím mám být vyveden z míry, ale potom se zamyslím,
počkejte chvilku. Koupil jsem si svůj první počítač Apple v roce 1978,
a to proto, abych mohl říct: "Mám doma počítač a ty ne."
"K čemu ho používáš?" "Přijď se podívat. Jede na něm Frogger." Fajn.
(Smích)
Nikoli bankovní počítač nebo Lockheedův počítač,
ale domácí počítač na hry.
Po celou dekádu byl pro zábavu -- ani jsme nevěděli, pro co jiného byl.
Důsledkem pak bylo, že vznikl velký průmysl,
velký vývoj, velká zlepšení a schopnosti a tak dále,
počítače se dostaly do více domácností -- stali jsme se zralí pro nový vynález.
A vynálezce je zde v publiku.
Al Gore vynalezl internet a protože něco,
co jsme používali celý rok -- pardon --
celých deset let pro zábavu, se stalo vším -- naším podnikáním, naším výzkumem,
naší komunikací a pokud bychom nechali lidi z Googlu
přemýšlet pár týdnů, mohli bychom přidat tucet dalších věcí na seznam. (Smích)
Nebude to dlouho trvat a nebudete schopni přesvědčit děti,
že jsme neměli doma počítače odjakživa.
Takže zábava je obhajitelná.
Fajn, chci vám ukázat jeden graf,
jde o moji předpověď, co se stane.
Což nás přivádí k jednomu bodu, právě tady.
Tady je skupina lidí, kteří se dostali vpřed --
neznáte je všechny -- ale ti, kteří se dostali vpřed
byli inspirováni jako mladí lidé, ve věku od 3 do 15 let,
tím, jak jsme létali na oběžnou dráhu a na Měsíc,
právě v téhle době.
Paul Allen, Elon Musk, Richard Branson, Jeff Bezos, rodina Ansari,
která právě financuje ruské suborbitální lety,
Bob Bigelow, dělá soukromé vesmírné stanice, John Carmack.
Tihle lidé svoje peníze investují do zajímavých oblastí
a já si myslím, že je to mnohem lepší, než kdyby je dávali do oblastí
mobilních telefonů nebo tak podobně. Oni je ale vkládají do oblastí,
které nás přivedou k novým druhům schopností,
přivedou nás k příštím opravdu velkým věcem,
které nám dovolí prozkoumávat. A myslím, že nám případně
dovolí kolonizovat vesmír a zachránit nás před vymřením.
Byli inspirováni obrovským pokrokem. Ale podívejte se na pokrok, který se udál potom.
Ukázal jsem vám několik příkladů.
Vojenská stíhací letadla měla -- nejvýkonnější vojenské letadlo
byl SR-71Blackbird. Prošel celým životním cyklem, zrezivěl
a byl vyřazen ze služby. Concorde zdvojnásobil rychlost cestování.
Prošel celým životním cyklem bez jediného konkurenta,
byl vyřazen. Zastavili jsme se u stejných
schopností, a to jak u vojenských letadel,
tak u civilních letadel, které jsme měli v 50. letech.
Ale je tu něco, co může inspirovat naše dnešní děti.
Mluvím o případě, pokud máte dítě nyní,
případně mu je dnes deset let.
Děje se tu něco opravdu zajímavého.
Relativně brzy si budete moci koupit letenku
a letět výše a rychleji než ty nejvýkonnější
vojenské stroje. To nikdy dříve nebylo možné.
Důvod, proč se zastavila výkonnost na tomto místě, je,
že tyto stroje vyhrají válku během 12 minut.
Tak proč byste potřebovali něco lepšího?
Ale myslím si, že jakmile si začnete kupovat letenky a létat
do vesmíru, a to velice brzy,
dojde k tomu, že se velmi brzy poté objeví vojenské stíhací stroje,
které budou schopny podnikat suborbitální lety.
Ale důležitou věcí je, že komerční lety se uskuteční dříve.
Těším se na nový "kapitalistický vesmírný závod".
Jak si asi vzpomínáte, vesmírné závody v 60. letech byly pro národní prestiž,
protože jsme prohráli na prvních dvou milnících.
Neprohráli jsme technicky. Měli jsme stroje,
které byly schopny vynést náklad na oběžnou dráhu, díky von Braunovi --
takže můžete tvdit, že nejde o technickou prohru.
Sputnik pro nás tedy nebyl technickou porážkou, ale byl ztrátou prestiže.
Amerika -- svět viděl Ameriku jako někoho, kdo nebyl vůdcem v technice,
a to byla velice zásadní věc.
A pak letěl Alan Shepard, pár týdnů po Gagarinovi,
nikoli měsíce či desítky let. Takže jsme disponovali schopností.
Ale Amerika prohrála. Prohráli jsme. A z toho důvodu jsme provedli obrovský skok k nápravě.
Opět, co je tady zajímavé, že jsme prohráli
s Rusy na prvních pár meznících.
Nemůžete si koupit letenku na let do vesmíru v Americe --
nejde to. Můžete si ji koupit v Rusku.
Můžete letět v ruském stroji. Tohle je možné,
protože ruský vesmírný program hladoví,
takže je pro ně příjemné, když dostanou 20 milionů za sedadlo.
Je to komerční záležitost. Lze o tom mluvit jako o vesmírné turistice. Rovněž nabízejí výlet
na oblet Měsíce. Jako to podniklo Apollo 8.
Za 100 milionů dolarů. Hej, můžu letět na Měsíc.
Mysleli byste si ale v 60. letech,
kdy byly vesmírné závody v plném proudu,
že první komerční kapitalistická záležitost,
koupě letenky na Měsíc, bude v ruském stroji?
Mysleli byste si, mysleli by si Rusové,
že když se poprvé dostanou jimi vyrobené stroje na Měsíc,
že člověk uvnitř nebude Rus? Možná to bude japonský
nebo americký miliardář? No, je to podivné. Fakt že jo.
Každopádně, myslím, že je potřeba je znovu porazit.
Myslím, že co uvidíme, bude úspěšný, velice úspěšný
soukromý vesmírný letecký průmysl. Zda jsme první nebo ne, nehraje roli.
Rusové ve skutečnosti vyzkoušeli nadzvukový dopravní let před Concordem.
Pak uskutečnili několik nákladních letů a stroj vyřadili ze služby.
Myslím, že paralelu podobného typu uvidíme
i v případě nabízeného komerčního sektoru.
Řekněme si něco málo o vývoji komerčních lidských letů do vesmíru.
Tady vidíte seznam pěti věcí,
které NASA plánuje pro rok 2020. Chci vám říct, že už bylo
investováno kolem 1,5 až 1,7 miliardy
dolarů do soukromého vesmírného létání, a to nebyly vládní peníze.
Pokud si o tom něco přečtete, vygooglíte,
zjistíte, že se mluví zhruba o polovině této částky,
ale druhá polovina byla přislíbena -- takže druhá část nebyla utracena, ale přislíbena
a plánuje se použít během pár následujících let. To je opravdu velká věc.
Předpovídám, že tento průmysl bude ziskový --
nemůže nebýt, když lidé létají za 200 000 dolarů
na něčem, co můžete ve skutečnosti provozovat za desetinu ceny
či dokonce méně -- bude to velice ziskové.
Předpovídám, také, že investice, které sem potečou,
budou kolem poloviny toho, co američtí daňoví poplatníci
odvedou na daních do rozpočtu NASA pro lety s lidskou posádkou.
A každý dolar, který přiteče sem, bude utracen mnohem efektivněji,
a to deseti až patnáctinásobně. Co tohle znamená, víme už teď:
pokrok v lidských letech do vesmíru, bez jediného dolaru z daní,
bude pětkrát vyšší než jakého dosáhne
NASA se současným rozpočtem pro lidské lety do vesmíru.
A to proto, že jde o nás. Je to soukromý průmysl.
Nikdy byste neměli být závislí na vládě v případě těchto věcí --
a děláme to už dlouhou dobu. NACA, předchůdce NASA,
nikdy nevyvinula dopravní letadlo ani nikdy neměla aerolinku.
Ale NASA vytváří vesmírnou aerolinku, vždycky to dělala,
a provozuje jenom vesmírnou aerolinku. A my jsme z toho celí splašení,
protože se toho obáváme. Ale od začátku června roku 2004,
když jsem vám ukazoval malou skupinu lidí, co dokáže,
s tím můžeme začít něco dělat a změnit to.
Velice vám děkuji.
(Potlesk)