(Zene)
(Taps)
Jon Chu vagyok, és én nem vagyok táncos.
Nem vagyok koreográfus, valójában rendező vagyok, történetmesélő.
Rendeztem egy filmet két évvel ezelőtt,
Step Up 2: The Streets címmel.
Valaki? Valaki? Igen!
A filmezés alatt rengeteg hip-hop táncossal találkoztam --
elképesztő, a legjobbak a világon --
és megismertettek egy közösséggel, egyfajta underground
street kultúrával, ami ledöbbentett.
Ezek szó szerint emberi lények
emberfeletti képességekkel.
Repülnek a levegőben. Vissza tudják teljesen hajlítani a könyöküket.
Egymás után 80-szor tudnak megpördülni a fejükön.
Még sosem láttam ehhez hasonlót.
Gyerekkoromban a hőseim olyan emberek voltak,
mint Fred Astaire, Gene Kelly, Michael Jackson.
Egy zenés családban nőttem fel.
(Nevetés)
És ezek az emberek, ők voltak az igazi hősök.
Egy vézna kis ázsiai gyerekként a Silicon völgyben
kevés önbizalommal, ők segítettek hinni valami nagyobban.
Azt mondatták velem, hogy: "Meg fogom csinálni
a moonwalkot annak a lánynak a bar mitzvah-n ma este."
(Taps)
És úgy tűnik, hogy ezek a tánchősök eltűntek,
valahogy a popsztárok és videóklipek hátterébe szorultak.
De miután láttam, amit láttam,
az igazság az, hogy egyáltalán nem tűntek el.
Itt vannak, és napról napra jobbak lesznek.
A tánc továbbfejlődött.
Őrület, hogy mi most a tánc.
A táncnak sohasem volt jobb társa, mint a technológia.
Online videók és közösségi hálók...
a táncosok kialakítottak egy globális online laboratóriumot
a táncnak, ahol japán gyerekek fognak mozdulatokat
egy YouTube videóról Detroitból,
továbbviszik és két nap múlva feltöltik az új videót,
miközben kaliforniai tinik fogják a japán videót és remixelik
a philadelphiai ízzel, hogy létrehozzanak egy teljesen új táncot.
És ez történik mindennap.
És ezekben a hálószobákban és nappalikban és garázsokban,
olcsó webkamerákkal,
rejtőznek a jövő legnagyobb táncosai.
A mi Fred Astairjeink, Gene Kellynk,
a mi Michael Jacksonunk egy kattintásra vannak,
és lehet, hogy nem kapják meg ezt a lehetőséget - csak tőlünk.
Ezért létrehoztuk az LXD-t,
mint egy -- az elképesztő táncosok ligája,
az igazság ligája táncosoknak, akik hisznek
a tánc világformáló erejében.
Egy élő, lélegző képregénysorozat,
de Pókemberrel és a Vasemberrel ellentétben
ők tényleg képesek minderre.
És be fogunk mutatni ebből valamit. Hadd mutassam be
néhány hősünket.
Itt van Madd Chadd,
Lil' C, Kid David és J Smooth.
Legyenek izgatottak, élvezzék, kiabáljanak,
Hölgyeim és Uraim, LXD.
(Taps)
(Videó): Madd Chadd: Amikor az emberek
először látnak, sok különböző reakciót kapok.
Néha azt gondolod, hogy a gyerekek majd élvezik,
de néha kicsit megijednek.
És nem tudom, ez egy kicsit tetszik nekem.
(Zene)
(Taps)
J Smooth: Amikor a zónában vagyok, táncolok és freestyle-ozok,
vizuálisan elképzelem
a vonalakat, mozgatom őket.
Arra gondolok, mint a Transformers,
ahogy elemek kinyílnak és süllyednek,
besüllyednek, és akkor becsukod az elemet.
Aztán valami más nyílik ki.
Becsukod azt.
(Zene)
(Taps)
Kid David: Kicsit olyan, őszintén, sokszor
nem is tudom, mi történik,
amikor táncolok.
Mert akkor tényleg csak a testem és a zene van.
Nem egy tudatos döntés,
"Ez lesz a következő lépésem, ezt fogom csinálni."
Olyan mint egy másik szint,
ahol már nincsenek döntések,
és csak a tested reagál különböző hangokra a zenében.
A nevemet azért kaptam, mert nagyon fiatal voltam.
Fiatal voltam, amikor kezdtem. Fiatalabb voltam sok táncosnál, akikkel táncoltam.
Szóval mindig Kid Gavid-nek szólítottak, mert én voltam a kölyök.
(Zene)
(Taps)
L'il C: Azt mondom nekik, hogy csinálsz egy gömböt,
és csak használod ezt az energiagömböt.
És ahelyett, hogy eldobnád, és az emberek azt gondolnák,
ez egy krump mozdulat, ez egy krump mozdulat.
Ez nem egy krump mozdulat. El fogod dobni,
eldobod, és megtartod.
És elengeded, és amikor már a csóvát látod,
megragadod a csóvánál és visszahozod.
És van ez a darab energiád,
és csak manipulálod.
Tudod, energiát hozol létre és megszelídíted.
(Zene)
(Taps)
(Zene)
(Taps)