Aş vrea să vă spun că atunci când am fost rugată să vin aici
m-am gândit că, ei bine, este TED.
Iar aceşti TED-işti sunt -- ştiţi, pe cât de nevinovat sună --
ei sunt filantropii şi artiştii şi cercetătorii care, într-un fel, structurează lumea noastră.
Şi ce aş putea oare să spun eu, ca să fie destul de distins,
ca să justifice participarea mea la aşa ceva?
Aşa că m-am gândit că probabil un accent britanic ce sună foarte civilizat
ar putea ajuta lucrurile puţin.
Apoi m-am gândit că nu. Ar trebui doar să urc pe scenă şi să fiu eu însămi
şi să vorbesc doar în felul în care vorbesc de obicei,
pentru că, nu-i aşa, asta este marea dezvăluire.
Aşa că m-am gândit să vin aici şi să vă dezvălui adevărata mea voce.
Deşi mulţi dintre voi ştiu deja că vorbesc engleza reginei (Queen),
pentru că sunt din Queens, New York.
(Râsete)
Dar tema acestei sesiuni, desigur, este invenţia.
Iar dat fiind faptul că nu am niciun patent de care să ştiu,
veţi întâlni câteva din invenţiile mele astăzi.
Presupun că este cinstit să spun
că sunt interesată de invenţia de sine sau de alţii.
Cu toţii suntem născuţi în anumite condiţii cu trăsături fizice particulare,
experienţe de dezvoltare, contexte geografice şi istorice unice.
Şi apoi ce urmează?
În ce măsură ne auto-construim, ne auto-inventăm?
Cum ne auto-identificăm şi cât de mutabilă este acea identitate?
De exemplu, cum ar fi dacă am putea fi oricine oricând?
Ei bine, identitățile mele, ca şi cele din spectacolele mele,
îmi permit să mă joc cu spaţiile dintre aceste întrebări.
Aşa că am adus cu mine câteva dintre ele.
Şi, ei bine, sunt foarte emoţionate.
Ce să vă spun --
Ce ar trebui să vă spun este că şi-au pregătit fiecare propriile prezentări TED.
Aşa că închipuiţi-vă că asta este Universitatea Sarah.
(Râsete)
Ok. Ok. Prea bine.
O, minunat.
Bună seara tuturor.
Vă mulţumesc mult că m-aţi primit aici astăzi.
A, mulţumesc mult. Numele meu e Lorraine Levine.
Vai de mine! Sunteţi atât de mulţi.
Bună, drăguţă. Ok.
(Râsete)
În orice caz, eu sunt aici datorită unei fete, Sarah Jones.
E o fată foarte drăguţă, de culoare.
Da, bine, ea îşi zice neagră --
e mai mult de culoarea caramelei, dacă te uiţi la ea.
Dar, oricum.
(Râsete)
M-a adus aici pentru că mă pune în show-ul ei,
ceea ce ea numeşte one-woman show.
Şi desigur, voi ştiţi ce înseamnă asta.
Asta înseamnă că ea culege aplauzele şi apoi ne pune să ieşim pe scenă şi să facem toată munca.
Dar nu mă supăr.
De fapt, mă încântă să fiu aici
cu toţi renumiţii care asistaţi la o chestie ca asta, să ştiţi.
Serios, e nemaipomenit.
Nu doar, desigur, oamenii de ştiinţă şi minunaţii uriaşi ai industriei,
ci şi celebrităţile.
Sunt atâtea celebrităţi pe aici.
Am văzut-o -- am văzut-o pe Glenn Close mai devreme. O ador.
Şi tocmai își lua un iaurt la cafeneaua Google.
Nu-i aşa că-i adorabil?
(Râsete)
Atâţia alţii, ştiţi, sunt de-a dreptul minunaţi.
E încântător să ştii că le pasă, ştiţi.
Şi -- o, am văzut-o pe Goldie Hawn.
O, Goldie Hawn. O ador şi pe ea; e adorabilă, da.
Ştiţi, ea e doar pe jumătate evreică.
Ştiaţi asta despre ea?
Da. Dar chiar şi aşa, e un talent minunat. (Râsete)
Şi eu -- ştiţi, când am văzut-o, aşa un sentiment minunat.
Da, e adorabilă.
Dar în orice caz, ar fi trebuit să încep prin a spune cât de norocoasă mă simt.
Este o experienţă atât de luminătoare să fiu aici.
Voi sunteţi toţi atât de răspunzători pentru lumea asta în care trăim astăzi.
Ştiţi, nici n-aş fi visat de aşa ceva când eram fetiţă.
Şi voi aţi dus mai departe toate dezvoltările astea într-un timp aşa scurt --
voi toţi sunteţi atât de tineri.
Ştiţi, eu cred că părinţii voştri sunt foarte mândri.
Dar eu -- eu apreciez şi diversitatea pe care o aveţi aici.
Am observat că este foarte multiculturală.
Ştiţi, atunci când stai aici sus, poţi vedea toţi oamenii diferiţi.
Este ca un curcubeu.
Este în regulă să spui curcubeu. Da.
Eu doar -- Eu nu prea ţin pasul cu ce poţi sau nu să spui, toate lucrurile astea.
Ce este permis să spui sau nu?
Eu doar -- eu nu vreau să jignesc pe nimeni. Ştiţi?
Dar, oricum, ştiţi,
eu doar cred că a fi aici cu voi toţi
tinerii realizaţi în viaţă --
literalalmente, unii dintre voi, arhitecţii care construiesc viitorul nostru mai luminos.
Ştiţi, mă încurajează lucrul ăsta.
Chiar dacă, sincer, unele dintre prezentările voastre sunt înspăimântătoare,
absolut înspăimântătoare.
Da, da, e adevărat.
Ştiţi, între degradarea mediului
şi prăbuşirea pieţelor mondiale, despre care vorbiţi.
Şi, desigur, noi ştim că toate sunt din cauza -- toţi ...
Ei bine, nu ştiu cum altfel să vă spun, aşa că o să vă spun în felul meu:
ganeyvish schticklich ce vine de la guverne şi, ştiţi voi,
bancherii şi Wall Street. Ştiţi voi.
Oricum.
(Râsete)
Ideea e că sunt fericită că cineva are idei practice
ca să ne scoată din încurcătură.
Aşa că vă salut pe fiecare în parte şi realizările voastre stelare.
Vă mulţumesc pentru tot ce faceţi.
Şi felicitări pentru că sunteţi aşa mahări mari încât aţi devenit maeştri TED.
Aşa că, succese fericite în continuare.
Felicitări. Mazel tov.
(Aplauze)
Bună. Bună.
Vă mulţumesc tuturor.
Scuze, asta e aşa o ocazie minunată şi toate astea, să fiu aici acum.
Mă numesc Noraida. Şi eu sunt doar --
Sunt atât de încântată să particip la conferinţa TED
pe care o faceţi şi toate astea.
Eu sunt dominicano-americană.
De fapt, aţi putea spune că am crescut în capitala Republicii Dominicane,
cunoscută şi ca Washington Heights din New York City.
Dar nu ştiu dacă mai sunt şi alţi dominicani aici,
dar ştiu că Juan Enriquez a fost aici ieri.
Şi cred că el e mexican, aşa că --
sincer, asta e destul de aproape pentru mine acum. Aşa --
(Râsete)
Eu doar -- Mă scuzaţi.
Eu doar încerc să nu fiu emoționată pentru că asta e
o experienţă foarte minunată pentru mine şi toate astea.
Şi eu doar -- ştiţi, eu nu sunt obişnuită să vorbesc în public.
Şi când sunt emoționată încep să vorbesc foarte repede.
Nimeni nu poate înţelege ce vorbesc, ceea ce e foarte frustrant pentru mine,
după cum vă puteţi imagina.
De obicei trebuie doar să încerc să mă calmez şi să respir adânc.
Dar apoi, în plus, ştiţi, Sarah Jones mi-a spus că avem doar 18 minute.
Aşa că atunci, deci, oare ar trebui să fiu emoționată, ştiţi, pentru că poate e mai bine.
Şi doar încerc să nu intru în panică şi să deraiez. Aşa deci, respir adânc.
Ok. Scuze. Aşa, oricum, ce încercam să spun e că chiar îmi place TED.
Deci, îmi place tot ce ţine de asta. E uimitor.
Deci, este -- Nu pot să depăşesc momentul acum.
Şi, deci, oamenii nu ar crede, serios, de unde sunt eu,
că lucrul ăsta chiar există.
Şiţi, deci chiar că, vreau să spun îmi place numele -- TED.
Vreau să zic ştiu că e o persoană adevărată şi toate astea, dar spun doar că,
ştiţi, eu cred că e foarte tare că e şi un acronim, ştiţi,
care este deci, ştiţi, este deci un concept foarte înalt şi toate astea.
Îmi place asta.
Şi, de fapt, pot să fac o legătură cu toată chestia asta de acronim şi toate astea.
Pentru că, de fapt, eu sunt începătoare la un colegiu acuma.
La şcoala mea -- am fost co-fondatoarea unei organizaţii,
care este ca o chestie de leadership,
ştiţi, ca voi, vouă chiar v-ar plăcea şi toate astea.
Şi organizaţia se numeşte DA BOMB,
şi DA BOMB -- nu ca ce puteţi voi băieţii să construiţi şi toate astea --
este ca, DA BOMB, înseamnă deci dominican -- este un acronim --
Organizaţia Dominicano-Americană de Binefacere pentru Mame şi Bebeluşi.
Deci eu ştiu, vezi, că numele e puţin cam prea lung,
dar cu războiul contra terorismului şi toate astea,
decanul pentru activităţi studenţeşti ne-a rugat să nu mai spunem DA BOMB
şi să folosim întregul nume aşa ca nimeni să nu intre la bănuieli, în fine.
Aşa că, în fond cum e DA BOMB --
ce face Organizaţia Dominicano-Americană de Binefacere pentru Mame şi Bebeluşi
este, în fond, încercăm să pledăm pentru studenţii promiţători academic
şi care se întâmplă să fie și mame ca mine.
Eu sunt o mamă cu serviciu şi merg şi la şcoală la zi.
Şi, ştiţi, -- este atât de important să avem gen modele acolo.
Adică, eu ştiu că uneori stilurile noastre sunt foarte diferite, mă rog.
Dar chiar la slujba mea -- tocmai am fost promovată.
Chiar acum este foarte emoţionant pentru mine
pentru că sunt asistent junior la directorul asociat
al prim-vicepreşedintelui pentru dezvoltarea afacerilor --
ăsta e noul meu titlu.
Aşa, dar cred că fie că ai propria companie sau eşti doar începător ca mine,
ceva ca asta e atât de vital
pentru oameni să continue să-şi extindă minţile şi învăţarea.
Şi dacă toţi, deci dacă toţi oamenii chiar ar avea acces la asta,
ar fi o lume foarte diferită, aşa cum ştiu că ştiţi.
Aşa, cred că toţi oamenii, avem nevoie de asta,
dar în special, mă uit la oameni ca mine, ştiţi deci,
adică latinos -- noi suntem pe cale să devenim majoritari, în cam în două săptămâni.
Aşadar, merităm tot la fel de mult să fim parte a schimbului de idei ca toţi ceilalţi.
Aşa, sunt foarte fericită că voi faceţi, ştiţi, chestia asta,
să faceţi posibile prezentările online.
Asta e foarte bine. Îmi place asta.
Şi eu doar -- vă iubesc, băieţi. Iubesc TED.
Şi dacă nu vă supăraţi, îm particular acum, în viitor, mă voi gândi la TED
ca un acronim pentru Tehnologie, Entertainment şi Dominicani.
Vă mulţumesc foarte mult.
(Râsete)
(Aplauze)
Aşa, asta a fost Noraida,
şi la fel ca Lorraine şi toţi cei pe care îi întâlniţi astăzi,
acestea sunt figuri reieşite din oameni reali din viaţa mea reală:
prieteni, vecini, membri de familie.
eu vin dintr-o familie multiculturală.
De fapt, doamna mai bătrână pe care tocmai aţi întâlnit-o:
foarte, foarte de departe aduce cu omătuşă din partea mamei.
Este o poveste lungă, credeţi-mă.
Dar mai presus de fundalul familiei mele,
părinţii m-au trimis şi la Şcoala Naţiunilor Unite,
unde am întâlnit o mulțime de noi figuri,
inclusiv pe Alexandra, profesoara mea de franceză.
Ei bine, ştiţi, era un curs de începători pe care l-am făcut cu ea, ştiţi.
Şi a fost Madame Bousson, ştiţi, ea era foarte....(franțuzoaică)
Era, ştiţi, ea era acolo în clasă,
ştiţi, era un fel de tipic franceză.
Ştiţi, era foarte şic, dar era foarte plină de ennui, ştiţi.
Şi era acolo, ştiţi, vorbind cumva cu clasa, ştiţi,
vorbind despre, ştiţi, futilitatea existenţială a vieţii, ştiţi,
Iar noi aveam doar 11 ani, aşa că nu era potrivit. (Râsete)
Dar [Germană].
Da, am învăţat germană trei ani. [Germană].
şi a fost o experienţă inedită pentru că eram singura fată de culoare din clasă,
chiar şi la şcoala Naţiunilor Unite.
Deşi, ştiţi, era minunat.
Profesorul, Herr Schtopf, el nu discrimina niciodată.
Niciodată. Întotdeauna, mereu ne trata pe fiecare din noi,
ştiţi, egal de insuportabil în timpul orelor.
Aşadar, erau profesorii şi apoi erau prietenii mei,
colegi de pretutindeni,
dintre care mulţi îmi sunt şi azi prieteni dragi.
Iar ei m-au inspirat şi pentru multe figuri.
De exemplu, o prietenă de-a mea.
Ei bine, am vrut doar să vă spun repede bună seara.
Numele meu este Praveen Manvi şi vă mulţumesc mult pentru această ocazie.
Desigur, TED, reputaţia se precedă pe sine pe tot cuprinsul lumii.
Dar, ştiţi, eu sunt de origine din India,
şi am vrut să încep prin a vă spune
că odată Sarah Jones mi-a spus că vom avea ocazia
să venim aici la TED în California,
la început am fost foarte incântată şi, sincer, uşurată
pentru că, ştiţi, eu sunt avocat pentru drepturile omului.
Şi de obicei munca mea mă poartă la Washington D.C.
Şi acolo trebuie să asist la întâlnirile acelea, să întâlnesc politicieni obositori,
încercând să mă facă să mă simt degajată
spunându-mi cât de des mănâncă curry la Georgetown. (Râsete)
Aşa că vă puteţi imagina -- exact.
Aşa, dar sunt încântată să mă alătur vouă tuturor aici.
Mi-aş fi dorit să stăm mai mult împreună, dar asta cu altă ocazie. Ok? Minunat.
(Aplauze)
Şi, din nefericire, nu cred că vom avea timp să vă întâlniţi cu toate pe care le-am adus, dar --
Încerc să mă port frumos,
este prima oară aici.
Dar chiar vreau să vă prezint câteva persoane pe care s-ar putea să le recunoaşteţi,
dacă aţi văzut "Bridge and Tunnel".
A, bine, mulţumesc.
Bună seara.
Numele meu este Pauline Ning,
şi mai întâi vreau să vă spun că sunt --
desigur sunt un membru al comunităţii chineze din New York.
Dar când Sarah Jones m-a rugat frumos să vin la TED,
Am spus, da, ştii, mai întâi nu ştiu, ştii --
înainte acum doi ani, nu m-ai fi văzut în faţa unui public,
cu atât mai puţin acesta
pentru că nu îmi plăcea să ţin conferinţe
pentru că simt că, în calitate de imigrant, nu am o engleză bună pentru vorbit.
Dar apoi m-am decis, la fel ca guvernatorul Arnold Schwarzenegger,
eu încerc oricum.
(Râsete)
Fiica mea -- fiica mea a scris asta,
mi-a spus, "Întotdeauna să îţi începi conferinţa cu umor."
Dar originea mea --
vreau să vă spun doar pe scurt povestea.
Soţul meu şi cu mine, ne-am adus fiul şi fiica aici în anii 1980
pentru a avea libertatea pe care nu putem s-o avem în China atunci.
Şi am încercat să îi învăţăm pe copiii noştri să fie mândri de tradiţia lor, dar e foarte greu.
Ştiţi, ca imigrant, le vorbeam chinezeşte,
şi ei îmi răspundeau mereu în engleză.
Le place muzica rock, cultura pop, cultura americană.
Dar când au crescut,
când vine timpul să gândească la măritat,
atunci ne aşteptăm să ţină cont, ceva mai mult, de propria lor cultură.
Dar aici am avut nişte probleme.
Fiul meu, el spune că nu este pregătit să se căsătorească.
Şi are o iubită, dar ea e femeie americană, nu chinezoaică.
Nu că ar fi rău, dar dar i-am spus: "Ce are o chinezoaică?"
Dar cred că o să se răzgândească în curând.
Atunci m-am decis în schimb să mă concentrez pe fiica mea.
Căsătoria fiicei este foarte specială pentru mamă.
Dar mai întâi, a spus că nu este interesată.
Ea vrea doar să îşi petreacă timpul cu prietenii.
Şi apoi la colegiu, parcă nu mai venea niciodată pe acasă.
Şi nu vrea să vin eu să o vizitez.
Aşa că am spus: "Ce e greşit în tabloul ăsta?"
Aşa că am acuzat-o pe fiica mea că are un prieten secret.
Dar ea mi-a spus: "Mamă, nu trebuie să-ţi baţi capul cu băieţii
pentru că nu îmi plac."
(Râsete)
Şi i-am spus: "Da, bărbaţii pot fi dificili, dar toate femeile trebuie să se obişnuiască cu asta."
Ea mi-a spus: „Nu, mamă. Vreau să spun că nu îmi plac băieţii. Îmi plac fetele.
Sunt lesbiană."
Aşadar, eu întotdeauna îi învăţ pe copiii mei să respecte ideile americane,
dar i-am spus fiicei mele că aceasta e o excepţie --
(Râsete)
că ea nu este lesbiană, e doar confuză din cauza acestei probleme americane.
Dar ea mi-a spus: "Mamă, nu este americană."
Mi-a spus că e îndrăgostită -- îndrăgostită de o chinezoaică drăguţă.
(Râsete)
Aşa, astea sunt cuvintele pe care mă aştept să le aud,
dar de la fiul meu, nu de la fiica mea.
(Râsete)
Dar la început nu am ştiut ce să fac.
Dar poi, cu timpul, am ajuns să înţeleg că asta este cine e ea.
Deci chiar dacă uneori încă e greu,
voi împărtăşi cu voi faptul că mă ajută să îmi dau seama
că societatea este mai tolerantă, de obicei datorită unor locuri ca acesta,
datorită unor astfel de idei,
şi unor oamenii ca voi, cu o minte deschisă.
Aşa că eu cred că poate TED, ai impact asupra vieţilor oamenilor
în feluri în care poate nici tu nu îţi dai seama.
Aşa că, de dragul fiicei mele,
vă mulţumesc pentru ideile voastre care merită să fie răspândite.
Vă mulţumesc. Xie xie.
(Aplauze)
Bună seara. Numele meu este Habbi Belahal.
Şi aş dori mai întâi să îi mulţumesc lui Sarah Jones
pentru că a insistat cu toată puterea asupra singurei persoane arabe pe care a adus-o cu ea
să fie ultima astăzi.
Eu sunt de origine din Iordania.
Şi predau literatură comparativă la Queens College.
Nu este Harvard.
Dar mă simt puţin ca un peşte pe uscat.
Dar sunt foarte mândră de studenţii mei.
Şi văd că unii dintre ei au reuşit să ajungă aici la conferinţă.
Aşa că veţi primi punctele suplimentare pe care vi le-am promis.
Dar, deşi ştiu că s-ar putea să nu arăt ca un TED-ist tipic, cum s-ar spune,
chiar îmi place să afirm că noi, în societatea globală,
nu suntem niciodată atât de diferiţi cât ar putea părea.
Aşa că dacă veţi avea răbdare cu mine, vă voi spune o mică poezie,
pe care am memorat-o când eram o fată de 16 ani.
Aşadar, înapoi în timpurile antice.
[În arabă]
Iar asta înseamnă în traducere liberă:
"Te rog, lasă-mă să te ţin de mână.
Vreau să te ţin de mână.
Şi când te ating, mă simt fericit înăuntru.
E aşa o trăire că iubirea mea nu pot s-o ascund, nu pot s-o ascund, nu pot s-o ascund."
Bine, aşa, ok, dar vă rog, vă rog, dar vă rog.
Dacă sună cumva cunoscut, este din cauză că în aceeaşi perioadă
ascultam Beatles.
La radio [arab] erau foarte cunoscuţi.
Aşa, toate astea sunt pentru a spune că îmi place să cred
că pentru fiecare cuvânt ce are intenţia să ne facă surzi unul faţă de celălalt,
este întotdeauna o poezie care uneşte urechi şi inimi peste continente prin rimă.
Şi mă rog ca acesta să fie calea prin care ne vom auto-inventa, cu timpul.
Asta e tot, shukran. Vă mulţumesc foarte mult pentru ocazie.
Ok? Minunat.
(Aplauze)
Vă mulţumesc tuturor foarte mult. A fost drăguţ.
Vă mulţumesc că m-aţi primit.
(Aplauze)
Vă mulţumesc foarte, foarte mult. Vă iubesc.
(Aplauze)
Ei bine, trebuie să mă lăsaţi să spun asta.
Eu doar -- vă mulţumesc.
Vreau să le mulţumesc lui Chris şi Jacqueline şi tuturor că m-aţi primit.
A fost un drum lung până aici şi mă simt ca acasă.
Şi ştiu că am avut spectacole la unele din companiile voastre
sau unii dintre voi m-au văzut altundeva,
dar este într-adevăr unul din cele mai bune auditorii întâlnite vreodată.
Toată treaba asta este uimitoare şi să nu cumva să vă reinventaţi prea curând.
(Aplauze)