Cum ar arăta un sfârșit bun?
Mă refer la finalul vieții.
La moarte.
Toți ne gândim mult cum să trăim bine.
Aș vrea să vorbesc despre creșterea șanselor de a muri bine.
Nu sunt medic geriatru.
Creez programe de citire pentru preșcolari.
Cunoștințele mele în domeniu
vin de la un studiu calitativ făcut pe un număr de doi subiecți.
În ultimii ani, am ajutat doi prieteni
să aibă un sfârșit al vieții așa cum și-au dorit.
Jim și Shirley Modini și-au petrecut cei 68 de ani de căsnicie
la ferma lor de 1700 de acri, rupți de lume,
în munții din Sonoma, în California.
Creșteau numai atâtea animale cât să se descurce,
astfel că ferma rămânea în mare parte un refugiu
pentru urși, lei și multe alte animale
care trăiau acolo.
Ăsta era visul lor.
Jim și pe Shirley trecuseră de 80 de ani.
Amândoi erau singuri la părinți și nu au dorit să aibă copii.
Ne-am împrietenit și am devenit persoana lor de încredere,
mandatarul lor în probleme medicale,
dar, cel mai important, am devenit
persoana care s-a ocupat de treburile legate de sfârșitul vieții.
Am învățat câte ceva despre cum să ai un sfârșit bun.
În ultimii ani de viață, Jim și Shirley
s-au luptat cu cancer, fracturi, infecții, boli neurologice.
E adevărat.
Spre sfârșit, funcțiile organismului
și independența noastră scad spre zero.
Am aflat că, având un plan și oamenii potriviți alături,
poți avea încă un trai bun.
Începutul sfârșitului e declanșat
de o conștientizare a morții, moment în care
Jim și Shirley au decis ca rezervația naturală ACR
să preia ferma după moartea lor.
Hotărârea le-a adus liniște sufletească.
Poate fi un diagnostic. Poate fi intuiția.
Dar într-o zi, o să spui: „Asta o să mă doboare”.
Jim și Shirley și-au anunțat prietenii
că li se apropie sfârșitul
și că sunt împăcați cu gândul.
Moartea provocată de cancer e diferită de
cea provocată de o boală neurologică.
În ambele cazuri, muribundul are nevoie de asigurări.
Jim a murit primul. A fost conștient până în ultima clipă,
dar în ultima zi nu a putut vorbi.
Din privirea lui înțelegeam când voia să audă, din nou:
„Totul e pregătit, Jim. O să avem grijă de Shirley,
chiar aici, la fermă,
iar ACR o să aibă grijă de rezervație pentru totdeauna.”
O să vă împărtășesc cinci practici din această experiență.
Am pus niște fișe de lucru online,
dacă vreți puteți să vă planificați sfârșitul.
Mai întâi trebuie un plan.
Mulți oameni spun „Aș vrea să mor acasă”.
Optzeci la sută din americani mor într-un spital
sau într-un azil.
A spune că vrei să mori acasă nu-i un plan.
Mulți oameni spun „Dacă ajung așa, împușcă-mă”.
Nici ăsta nu-i un plan. E ilegal.
(Râsete)
Un plan presupune să răspunzi
la întrebări clare despre sfârșitul pe care-l vrei.
Unde vrei să fii când n-ai să mai poți să te descurci singur?
Ce fel de intervenții medicale vrei?
Cine se asigură că planul tău va fi urmat?
O să ai nevoie de mandatari.
Dacă ai mai mult de unul, sunt șanse mari
să ai parte de sfârșitul dorit.
Nu presupune că alegerea firească este partenerul sau copilul tău.
Ai nevoie de cineva care are timp și este aproape,
ca să facă bine treaba, cineva
care poate lucra cu oamenii sub presiunea
unei situații mereu schimbătoare.
Pregătirea pentru spital e extrem de importantă.
Probabil vei fi transportat la Urgențe
și totul trebuie să meargă după plan.
Pregătește o pagină cu informații despre istoricul medical,
medicamente și medici.
Pune-o într-un plic de o culoare vie,
împreună cu copii ale cardurilor de asigurare medicală, împuternicirea
și ordinul de „a nu resuscita”.
Dă-le mandatarilor câte un set să-l țină în mașină.
Lipește un alt set pe ușa frigiderului.
Când ajungi la Urgențe cu acest pachet,
internarea va decurge mult mai ușor.
O să ai nevoie de îngrijitori.
Va trebui să-ți analizezi personalitatea și situația financiară,
ca să decizi dacă mergi la un azil
sau preferi îngrijirea la domiciliu.
Orice decizi, nu te mulțumi cu orice.
Am întâlnit destui îngrijitori nu tocmai buni,
până când am găsit echipa perfectă
condusă de Marsha,
care nu te lasă să câștigi la bingo doar pentru că ești pe moarte,
dar se duce și filmează ferma
când tu nu poți ajunge acolo,
și Caitlin, care nu te lasă să sari peste exercițiile de dimineață,
dar știe când ai nevoie să auzi
că soția ta e pe mâini bune.
În sfârșit, ultimele cuvinte.
Ce vrei să ți se spună la sfârșitul vieții
și cine ai vrea să-ți vorbească?
Din experiența mea, vei vrea să ți se spună
să nu-ți faci griji, că totul va fi bine.
Când vei crede că a venit timpul, o să te desprinzi de lume.
E un subiect care inspiră teamă și negare.
Dar am aflat
că dacă ne plănuim pe îndelete sfârșitul vieții,
avem cele mai mari șanse să ne menținem calitatea vieții.
Iată-i pe Jim și Shirley după ce au decis
cine va avea grijă de ferma lor.
Iată-l pe Jim cu câteva săptămâni înainte de a muri,
sărbătorindu-și ziua de naștere, deși nu se aștepta.
Și iat-o pe Shirley, cu câteva zile înainte de a muri.
I se citea un articol din ziar
despre semnificația refugiului pentru animale
de la ferma Modini.
Jim și Shirley au avut un sfârșit bun.
Spunându-vă povestea lor,
sper să ne crească și nouă șansele de a avea un sfârșit bun.
Mulțumesc.
(Aplauze)