Milline oleks meie elu hea lõpp?
Pean silmas seda päris lõppu.
Räägin suremisest.
Mõtleme kõik ju palju sellele, kuidas hästi elada.
Mina räägiksin aga sellest, kuidas saaks paremini surra.
Ma ei ole geriaater,
koostan lugemisprogramme koolieelikutele
See, mis ma asjast tean, pärineb uuringust
kus osales kaks inimest.
Viimastel aastatel aitasin oma kahel sõbral
veeta oma elu lõpp just nii, nagu nad seda tahtsid.
Abielupaar Jim ja Shirley Modini elasid koos 68 aastat
oma 700 hektari suuruses rantšos Sonoma maakonna kõrgendikel.
Neil oli just niipalju kariloomi, et ots otsaga kokku tulla.
Suurem osa nende valdustest oli karude, lõvide ja teiste loomade päralt
kes sealkandis elutsesid.
Selline oligi nende unistus.
Tutvusin Jimi ja Shirleyga, kui nad olid üle 80.
Nad olid ise üksikud lapsed ja nad olid otsustanud lapsi mitte saada.
Kui me sõbrunesime, sai minust nende usaldusisik
ja tugiisik meditsiinilistes küsimustes,
kuid mina olin ka see, kes aitas neil kavandada oma elu lõppvaatust.
Õppisime nii mõndagi selle kohta, kuidas teha nii, et elu lõpp oleks hea.
Viimastel eluaastatel tabasid Jimi ja Shirleyt
vähk, luumurrud, nakkused ja igasugused muud haigused.
On tõsi, et elu lõpuosas võib inimese kehaline suutlikkus
ja iseseisev toimetulek kahaneda praktiliselt nullini.
Sai selgeks, et kui on olemas tegevusplaan ja õiged inimesed,
ei pruugi elukvaliteet langeda.
Lõpu alguse vallandab surelikkuse teadvustamine.
Sellisel hetkel otsustasidki Jim ja Shirley,
et pärast nende surma jääb nende rantšo ACR looduskaitsealale.
See otsus andis neile meelerahu, et minna vastu lõpule.
Ajendiks võib olla haigestumine või lihtsalt intuitsioon.
Ühel päeval saad aru, et see ongi lõpu algus.
Jim ja Shirley kasutasid seda aega,
et öelda oma sõpradele: lõpp on lähedal
ja nad on valmis sellega silmitsi seisma.
Suremine vähki ja suremine neuroloogilise haiguse tagajärjel
on kaks eri asja.
Mõlemal juhul on viimaste päevade sisuks leevenduse pakkumine.
Jim suri esimesena.
Tal oli mõistus kuni lõpuni selge,
kuid oma viimasel elupäeval ei saanud ta enam rääkida.
Nägime ta silmist soovi kuulda meie kinnitust:
"Kõik on valmis, Jim. Me hoolitseme Shirley eest siin rantšos,
ja ACR jääb alatiseks hoolitsema looduskaitseala eest."
Oma kogemuse põhjal jagaksin teiega viit sammu.
Panin need materjalid ka internetti,
et saaksite huvi korral ise oma eluõhtut plaanida.
Kõige aluseks on tegevuskava.
Enamik inimesi tahaks surra oma kodus.
80% ameeriklastest sureb haiglas või hooldekodus.
Öelda, et tahan surra kodus, pole tegevusplaan.
Paljud ütlevad: "Kui aeg on sealmaal, laske mind lihtsalt maha."
See pole mingi plaan,
see on seadusevastane.
(Naer)
Tegevusplaan sisaldab konkreetseid vastuseid küsimusele,
millist elu lõppu sa tahad.
Kus sa tahaksid olla, kui enam iseseisvalt hakkama ei saa?
Missugust meditsiinilist sekkumist oled valmis lubama
ja kes kannab hoolt selle eest, et kõik läheb vastavalt plaanile?
On vaja tugiisikuid.
Kui neid on mitu, on suurem tõenäosus, et lõpp vastab soovitule.
Ära vali automaatselt eeskostjaks abikaasat või last.
On vaja inimest, kel on aega ja kes on lähedal
et saada oma ülesandega hakkama.
Ta peab suutma inimestega toime tulla ka pingeolukorras,
mis on tingitud pidevalt muutuvast olukorrast.
Kindlasti tuleb olla valmis haiglasse minekuks.
Esmalt satute ilmselt kiirabisse
seal on vaja teada, mida teha.
Pange ühele lehele kirja oma haiguslugu,
ravimid, mida kasutate ja arsti kontaktid.
Pange see info erksavärvilisse ümbrikusse
koos kindlustuskaardi, advokaadi andmete
ja mitte-elustamise sooviga.
Üks selline ümbrik infoga las olla tugiisikul autos,
teine kleepige kodus külmiku peale.
Kui kiirabisse sattudes on teil see käepärast,
olete teinud endast oleneva, et kõik läheks plaanitult.
Vaja läheb ka hooldajaid.
Peate hindama oma vajadusi ja rahalisi võimalusi
et ostustada, kas paremini sobiks hooldekodu või kodune hooldaja
Kummagi valiku puhul ei saa otsus olla lõplik.
Meil oli mitu hooldajat, kellega kuidagi ei klappinud
enne kui leidsime täpselt õige meeskonna
eesotsas Marshaga,
kes ei lasknud bingomängus võita lihtsalt sellepärast, et ollakse suremas,
(Naer)
Ta läks ja filmis rantšot,
kui inimene ise ei jaksanud enam välja minna.
Ja Caitlyn, kes küll ei lubanud hommikuvõimlemist vahele jätta,
kuid oskas õigel hetkel öelda,
et abikaasa eest hoolitsetakse hästi.
Ja lõpuks: viimased sõnad.
Mida tahaksite kuulda viimastel hetkedel
ja kellelt te tahaksite seda kuulda?
Minu kogemus ütleb, et ainus asi, mida tahate kuulda
on see, et kõik läheb hästi.
Kui usute, et võite lahti lasta, siis nii see ongi.
Rääkisin nüüd teemal, mis tavaliselt tekitab hirmu ja eitust.
Mida olen aga õppinud, on see
et kui panna paika plaan oma elu viimaseks vaatuseks,
on suurem tõenäosus säilitada soovitud elukvaliteet.
Siin on Jim ja Shirley, kui nad olid ära otsustanud.
kelle hoolde nende rantšo jääb.
Siin on Jim mõni nädal enne surma
tähistamas sünnipäeva, mida ta ei lootnudki ära näha.
Siin on Shirley vaid mõni päev enne oma surma.
Talle loetakse värskest lehest lugu sellest,
kui oluline on Modini rantšo looduskaitseala.
Jimi ja Shirley elupäevad lõppesid kenasti,
ja seda lugu teiega jagades loodan,
et meilgi läheb samamoodi.
Aitäh!
(Aplaus)